S26 



I mänga fall äter, der de äldre uppgifterna ligga till 

 grund för härledningen, äro dessa genom traditionell afskrif- 

 rande sä stympade och oriktiga, att de måste leda till för- 

 villelse. Några exempel blott från första bokstafven i alfa- 

 betet. AchillcBa säges hafva sitt namn af Achilles, ehuru Gre- 

 kerna intet veta derom; vår Achillcea millefolium heter y^i- 

 Xioq)v}log hos Dioscorides; Artemisia uppgifves öfver allt 

 hafva sitt namn efter Artemis = Diana; men det var Cariska 

 konungen Mausoli gemål, som i sin bittra sorg skall hafva 

 utvalt henne till sin favoritväxt. Så böra dessa derivationer 

 efter Urkunderna uppgifvas; men de äro likväl efter alla inre 

 grunder otillförlitliga, som vi skola i växtnamnens historia söka 

 visa. Vid andra tillfällen har ett äldre synonyms derivation 

 blifvit öfverförd på ett nyare af helt annat ursprung. Vår 

 vanliga Akeleja är ursprungligen ett medeltids religiöst namn, 

 snarast Alleluja (äfven tillagdt Oxalis); men i den tidens van- 

 liga namnförbistring skrefs Aceluja (af Abediss. Hildegard). 

 Vid nya tidens början, då man sökte rena språket, ändrades 

 det både till Aquilina, för sporrens utseende, af aquila, örn, 

 — och till Aquilegia, af aqua och lego, emedan hon liksom 

 Alchemilla i sina blad uppsamlar daggdroppar, som i den li- 



ven anledning att söka Sileae snarare i ^eXrjVT] än i det an- 

 tagna olccXov (skulle namnet verkligen afse några arters klib- 

 bighet, så vore mer otvunget att söka dess rot i en helnamnfa- 

 miljs stamord, 2ili, med svrj eller ivåco), emedan Luna ansågs 

 i den gamla naturmystiken som herrskarinna öfver alla nattens 

 blommor. 



