som då man härleder Angelica al det profan-grekiska *^yye- 

 Aog, som har helt annan betydelse än det kristna Angelus. 

 Vore Angelica användt af någon Grekisk författare, så hän- 

 tydde det på fridshelsning eller något dylikt såsom Verbena; 

 men nu är det ett medeltidens Klosternamn och således sä- 

 kerligen af Latinsk derivation och religiös hänsyftning. 



För alla de växtnamn, som hittills varit ansedda för La- 

 tinska stamord, har man i sednare tider funnit en rik källa 

 till etymologier i Celtiska språket, och Botanisterna hafva 

 skyndat att- tillegna sig dem. För vår del känna vi Celterna 

 föga, Celtiska språket ännu mindre; men vi hafva sett, att 

 Celter och Celtiska med mycken fördel brukas i archseologi 

 och etymologi, att förklara eljest obekanta ting. De etymo- 

 logier man derifrån vunnit äro ofta rätt nätta, men kanske 

 allt för nätta, för konstmässiga eller allt för allmänna. Så 

 plägar icke folkens natursinne uppfatta naturens intryck *). Då 

 man dessutom ser, hvilken mängd namn som skola uppstått af 

 Celtiska namn på vatten, såsom Arundo af Arn, vatten; A- 



*) Quercus härleder man af Celt. t/uerj vacker, och cuezj träd; de 

 äldre folknamnen äro hvarken bildade på detta sätt, ej heller är 

 vacker något af de mänga, nästan stående, epitheter i alla språk, 

 som tilläggas Eken. Cavpinus^ af Celt. cavj skog, och pin^ huf- 

 vud; men icke lyfter detta låga träd sin krona öfver skogen. Sa- 

 lix härleder man af Celt. sal^ när, och ahs^ vatten; Latinarne 

 sjelfva härleda det af salire^ den hastigt uppskjutande. Jlnus 

 af al, när, och lan, vattenrand o. s. v.; men derraed får ej för- 

 vexlas det Celtiska or. eller al, som uppgifves som stamordet 

 icke blott till ,4cer. Lönn, och acei-, skarp, utan ock till Ilex, 

 Ulex, Allium o. s. v. 



