234 



nica (se. malus, som den först benämdes) är helt enkelt den 

 Puniska äpplen (Romarne hade fått den från Karthago), som 

 till öfverflöd bevisas af dess Grekiska namn 2iöiov, oidrjy af 

 Feniciska staden Siden, hvarifrån Grekerna erhållit den. 6) 

 Oriktigt synes det likaledes vara, att afvika från namngif- 

 varen eller första upptagaren af ett namn, när han ger en 

 bestämd derivation. Vi tro verkligen, att Dioscorides och 

 Plinius säkrare kände de Grekiska och Latinska namnens 

 derivation än de nyare, — liksom äfvenledes Palisots deriva- 

 tion för det af honom bildade namnet Schedonorus, nära spet- 

 sen, är vida förnuftigare än en sednare, — nära bergen *). 

 7) Har man ej uppfattat, hvarken det motsatta i sjelfva nam- 

 nens uppkomst och bildning, eller den helt och hållet olika 

 naturäsigt, som uttrycker sig i gamla verldens, medeltidens 

 och nyare tidens namn, hvilket i följande afdelning närmare 

 skall utvecklas. Man måste först efterforska, vid hvilken tid 



*) För Jira uppgifver Linné, som bestämt det nu så beuämda slag- 



3/ j Of 



tet, som grund ^IQT}, Lolium, af aiQio, interficerej döda, hvil- 

 ken egenskap tillades Lolium af de gamle. På nuvarande Aira 

 passar denna härledning alldeles icke, men väl uämda ords be- 

 tydelse, extollere, upplyfta, så väl för dess resliga växt som dess 

 förekommande mest på höga berg. Som Plinii Actcea icke är med 

 säkerhet bestämbar, och dess derivation är okänd, möjligen af 

 något växtställe (ett dylikt lokalnamn namnes af Gornel. Nep.), 

 så förblir för Linnés Actcea, efter Flora Lapponica, der grunden 

 är utförligare angifven, den af Actceon den riktigaste, som Prof. 

 Wikström redan anmärkt. De båda föreslagna af '.^XTJ^, upp- 

 höjd plats (rättare hafskust), och ayixi]. Fläder, hafva ingen sä- 

 ker grund, ehuru den sednare är vida rimligare. 



