936 



Växtnamnens etymologi är ett dilettant-vetande, som i sig 

 har intet vetenskapligt värde; men frän verkligt historisk syn- 

 punkt kan det ega något intresse. Endast då kunna nemli- 

 gen undersökningar äfven af de obetydligaste ämnen, till hvil- 

 ka det om växtnamnen onekligen hörer, leda till några ej för- 

 aktliga resultater, om man blott söker hvad som är sanning, 

 tillförlitlig sanning. 



Det anförda torde likväl tillräskligen visa, att det sätt, 

 hvaruppå växtnamnens etymologi nu vanligen bedrifves, hvar- 

 ken leder till sanning eller något annat nyttigt. Allt hvad 

 som icke söker endast sanning kan aldrig blifva till någon 

 vinst för vetenskapen. Om man än medgåfve, att hvarje 

 namn måste hafva sin etymologi, följer icke deraf, att man 

 skall antaga en godtycklig, då man ingen känner; än säkrare 

 är, att hvarje person måste hafva födelseort och föräldrar; 

 men icke diktar någon verklig häfdeforskare dylika, då han 

 icke känner de verkliga. Vida bättre ingen etymologi än en 

 oriktig. Icke heller är man försvarad med andras auktoritet; 

 utan kritik och nödig varsamhet får man väl icke eftersäga 

 allt, lika litet som man nu mer i en Svensk historia får upp- 

 repa Johannis Magni m. fl. fabler. Vetenskaperna hafva, 

 liksom hvarje väl ordnadt hushåll, sina skräpkamrar för allt, 

 som endast väcker äckel och åtlöje; ingen husmoder med nå- 

 gon takt framlägger gerna dylikt i gästrummen, och samma 

 aktning bör en Författare visa sina Läsare. Lättrogenhet är 

 en gammal etymologisk arfsynd. Men, har man ingen anvis- 

 ning pä ett namns betydelse, eller i hvilkct språk det är att 



