250 



Aconitum fråti en ort Äcone (Ovidii derivation i Metamorfo- 

 serna är en poetisk fiktion), Thapsia och Samotus efter öar 

 af samma namn, Amerina (Salix) frän nu varande Amelia i 

 Spoleto m. fl. En del äro bevisligt af samma derivation, e- 

 huru mer förändrade, säsom Cicla af Sicula radix eller den 

 Sicilianska. Då Greker och Romare från olika håll fingo en 

 växt, erhöll hon hos hvardera olika namn, f. e. Punica (se 

 ofvan), Grekernas Castanea kallade Romarne glans Sardica 

 (ifrån Lydien), innan det förra blef antaget; likså Esculus för 

 glans Chaonia efter Epiri äldre namn; Tamarix gäfvo Ro- 

 marne namn efter nuvarande Tambra i Spanien, utan att då 

 känna, att det var Grekernas fivQlxr]. Men Plinii berättelse 

 om Cerasi benämning efter staden Kerasunt i Natolien, och 

 dess införande af Lucullus får ej lämpas på vår Prunus Ce- 

 rasus; den var långt förut känd, redan af Theophrastus un- 

 der namn af xsQaaog {nagioog); Plinius uppgifver ock sjelf 

 flera körsbärsarter som vilda i Europa. Cerasus är väl, efter 

 Buttman, bildadt af xéQag, likasom Cornus af cornu, — och 

 staden Kerasunt har snarare fått sitt namn af trädet, än tvärt- 

 om, ty den som är äldst måste väl gifvit namnet; men den 

 Cerasus, som växer vid Kerasunt, är efter Bellonius ej vår 

 större, utan Lauro-Cerasus. 



Deremot äro vi öfvertygade, att nu vanliga bruket, all 

 benämna växter efter personer, i den gamla tiden var okändt 

 (först i medeltiden började man tillegna Helgonen växter, och 

 som princip anlogs det bland Bolanisterna egentligen först 

 af Plumior), hvilkol väl klarast syncä dcraf. alt efter ingen 



