2SS 



mella i deras bildning märker man snart, alt de äro konst- 

 produkter. Men genom dem infördes dock först de under 

 medeltiden uppkomna idéer och benämningar, ehuru man sökte 

 rena språket, förkastade de dunkla och obestämda (såsom 

 Alleluja) eller sökte gifva dem ett med tidens nya anda mer 

 analogt syfte, såsom Aquilegia o. s. v. Men, då vi under 

 denna period sammanfatta hela tiden från Brunfels till Linné, 

 under hvilken vetenskapen var i en jemt fortgående utveck- 

 ling, är svårt att uppgifva något för hela tiden gemensamt. I 

 det formella kan det dock lättare ske; den med dem bekante 

 igenkänner strax denna periods namn af deras bildningssätt. 

 De tallösa, oklassiska namnen på — oides, — astrum — a- 

 stroides — ella eller med ett modifierande epithet före ett 

 bekant namn, som fram emot Linnéanska reformen allt mer 

 och mer ökade sig och blefvo synnerligast föremål för Lin- 

 nés fördömmelse (Phil. Bot. § 228 — 231, der exempel anfö- 

 ras i öfverflöd), äro för denna period högst karakteristiska och 

 denna ensamt tillkommande. Dertill komma namn på — ago, 

 som JBorago, Plantago, Tussilago, Solidago, Populago o. s. v., 

 uti hvilka alla ago ingår i betydelse både af föreställa (likna) 

 och verka på; äfvensom de nu vanliga sammansättningarne 

 af ett nomen och ett verbum (sangui — sorba) förut voro 

 nästan okända. I det ideella är svårare uppgifva något ge- 

 mensamt, helst föregående periods idéer återkomma, ehuru 

 mer sällan, såsom Herba Sanda, hvilket, besynnerligt efter 

 våra begrepp, var Tobakens äldsta Botaniska namn. Att ti- 

 den blef mer realistisk, bevittnas dock deraf, att i början de 



