nus. Det kan vara nog med slägtnamncn. Om någons ära 

 deraf vuxit, är oss obekant. Linnwa älska vi åtminstone för 

 Linnés skull, men ej tvärtom. 



10, Det är alldeles likgiltigt (i ett större slägte syn- 

 nerligast, i ett mindre bör det undvikas), om tvenne eller flera 

 namn äro likbetydande, blott de äro i uttal eller ljud olika. — 

 Icke heller upphäfver det ett namns riktighet, att ett bättre 

 kunde gifvas, eller att ett gifvet bättre gåfves åt en annan art. 



H. Endast såsom provisoriska kan vi anse vissa vaga 

 namn, såsom dubium, ambiguum, incertum, hybridum, negle- 

 ctum, novum o. s. v. Namngifvaren medgifver i förra fallet, 

 att han icke känner dem säkert, och, sedan de blifvit riktigt 

 kända, förfaller deras lämplighet. — Alla artnamn på hybri- 

 dum äro dessutom vanligen falskt använda. (Sorbus hybrida 

 borde efter Kalms och den äldre Linnés namn kallas Sorbus 

 fennica.) För verkliga hybriditeter (men icke \ af de som 

 dylika uppgifna äro hybrida) kan Scheides method, att af båda 

 föräldrarnes namn bilda ett nytt, antagas; men man bör då 

 vara säker, att de verkligen äro bastarder: — dock att der- 

 efter ändra redan antagna kan icke gillas. De flesta bastar- 

 der äro likväl något så tillfälligt, att de icke förtjena egna namn. 



12. För de förhållanden, af hvilka namn böra tagas, 

 kunna likväl inga bestämda lagar gifvas. Rent af förkastliga 

 äro endast de, som grunda sig på ett uppenbart misstag, såsom 

 alldeles falskt fädernesland, eller som uppkommit af tryckfel 

 (Hierac. pontanum för montanum), eller ock rent af äro na- 

 turstridiga, såsom Salix arenaria för S. limosa. Men, att 



