276 



och rättade derefter ofta redan gifna namn. Det är pä denna 

 grund namnet Aria icke kan tilläggas vår vanliga Svenska Oxel, 

 utan den utländska, de gamles Aria; och, i fall vår Aconitum 

 Lyctotonum vore skild från den Tyska, tillkommer namnet 

 den sednare. Detta har Smith ock riktigt iakttagit, då han 

 återställde Ulrnus campestris och U. montana Bauh., hvilka 

 båda Linné förenade under sin U. campestris. Fast Linné 

 egentligast derunder förstod Bauhins U. montana, eller vår 

 vanliga Svenska Alm, fordrar så väl den historiska grunden 

 som namnens natursanning, att den benämnes Ulmus mon- 

 tana, och att namnet U. campestris lemnas den sydligare, 

 hos oss endast på Oland och Gottland växande. Vi Svenskar 

 måste i dylika fall afstå från anspråket, att den öfriga lärda 

 verlden skall rätta sig efter våra inhemska förhållanden, för 

 att vinna full auktoritet i frågor, der ingen eftergift utan san- 

 ningens hädelse är möjlig, såsom med Filago montana. Men 

 det är en annan karrikatur af prioritetslagen, då man blott 

 efter äldre benämningar före Linné vill ändra allmänt antagna 

 och bestämda namn. 



20. Det namn, hvarunder en art först blifvit bekant- 

 gjord, eger prioritetsrätt, men icke benämningar i Herbarier 

 eller Mscr. Men, då tvenne författare nästan samtidigt be- 

 skrifvit en art, så att den enas benämning för den andra 

 icke kunnat vara bekant eller säker, är det pedantiskt att 

 fästa sig vid årtal och dato, utan väljo man då det mest pas- 

 sande. Detta inträffar synnerligen vid namn, gifna under epo- 

 ken näst efter Linné, då man inga Journaler egde, och bok- 



