281 



ej åtskilda, former, f. e. Sparganiwn natans, som så full- 

 ständigt och klart blifvit beskrifven, ehuru sedermera S, mi- 

 nimum från S. erectum fördes som var. till den förra. Det- 

 ta är något, som väl knappt någon Botanist kunnat undvika; 

 man lägger och lemnar en sådan växt provisoriskt under den, 

 hvilken hon mest liknar, tills man får tillfälle att närmare un- 

 dersöka henne. Huru otaliga säkra Linnéanska namn skulle 

 icke gå under, om man blott afsågo Linné's herbarium och 

 hvad han bestämt för sin art åt sina Gorrespondenter. Mån- 

 ga växter äro i torkadt eller mindre fullständigt tillstånd icke 

 med full visshet bestämbara, helst exemplar, insamlade af an- 

 dra, — och, då man medgifver andra rättighet att nogare 

 bestämma och begränsa en art, så vore orimligt att förneka upp- 

 finnaren sjelf denna rättighet. Också må man ej anse de 

 flesta förvexlingar af exemplar, som man så ofta finner i 

 samlingar, härröra af insändaren; oftare hafva de skett vid 

 remissens upptagande eller sedermera i samlingen. Se S c h 1 e c h- 

 tend. i Flora öfver Willdenows herbarium och källorna för 

 namnens bestämmande. Ännu mer gäller detta om sednare 

 tillägg af andra. Så äro de af mig från Norge beskrifna Ca- 

 rex nigra, gynocrates otvifvelaktigt äkta; de af sednare för- 

 fattare tillagda former åter högst misstänkta. 



V. 2S. Det var en Pandora-ask, som bruket öppnat för 

 vetenskapen, då man började efter hvarje namn tillsätta dess 

 Auktoritet, hvilket ledt till mycken sökt hyperkritik, onödiga 

 slägtsöndersi)littringar och otaliga namnförändringar. Detta 

 hör dock till de ölägenheter, som frän vetenskapens utbild- 



