2«9 



än Linnés eget herbarium efter skäl, som nedanföre skola visas), 

 utan ock hela Svenska Floran är dess oförgängliga tolk. Det 

 är derföre sprgligt att se, när Svenskar, missvårdande eller 

 okunniga om denna, blott tillegna sig hvad de finna uppgifvet 

 i utländska arbeten; om dessa i dylika fall misstagit sig, så 

 äro de ganska lätt ursäktliga (ty äfven de bättre bland dessa 

 vörda denna tradition, som är Svenska Florans dyrbaraste 

 skatt); — icke så ett Svenskt. Men äfven för tolknin- 

 gen af exotiska växter erbjuda de en rik källa, icke blott i 

 örtsamlingar af växter, utdelade af Linnés hand ur Upsala 

 trädgård, utan äfven i flera växter, som från Linnés tid bi- 

 behållit sig i Upsala trädgård, äfven i den gamla Linnéanska, 

 samt ännu i dag i parken vid Linnés Hammarby, — liksom 

 i flera från äldsta tider i Svenska trädgårdar öfver allt od- 

 lade, f. e. Mentha gentilis. Speciella exempel häruppå äro 

 lemnade i Bot. Notis. 1842, n. i, 2. En dylik tradition 

 lefver länge äfven i hvarje utmärktare Botanists omgifning, 

 och må man icke uraktlåta att rådfråga henne. 



' 34. Emot vanliga bruket tilläfiga vi herharier i all- 

 mänhet en underordnad vigt. Vår tids noggrannaste art- 

 kännare, K och, säger ock, att han önskar sina arter be- 

 stämda af sina skrifter och icke efter sitt herbarium. Har 

 man läst Schlechtendahls uppsats i Flora om växt- och 

 etikett-förvexlingarne i Willdenows herbarium, så måste väl 

 hvar och en medgifva ensidigheten af att blindt vilja fästa 

 sig vid dylika. Huru lätt etiketter både vid inläggning och 

 Fries, Bot. Utjl., 1. 49 



