292 



skrifningar, u|)pgifna växtställeii u. s. v. än på synonyinien. 

 Huru opSlitjjg denna iir för den äldre liden, veta alla, och 

 uiäliända skall framtiden dömnia på samma sätt om vår tids 

 synonymik. Hvad särskildt Linnéanska synonymien angår, så- 

 som källa för bestämmandet af hans arter, säger Linné ut- 

 tryckligen i Mänt. 2, att på henne ligger föga vigt. Man kän- 

 ner ock, att Liiuié vid synonymernas citerande hufvudsakligen 

 fäste sig vid figurerna, och böra de således ungefärligen ut- 

 trycka artens utseende; men mera upplysa de alldeles icke. 

 Det är ett stort misstag ännu i våra dagar, att man så ofta 

 bestämmer en författares växter efter hans citerade synony- 

 mer; än större vore, att derefter bestämma de äldres. 



VII. Att fullständigt framställa principerna för synony- 

 miken skulle fordra en särskild afhandling; här skola vi der- 

 före blott inskränka oss till några de enklaste och måhän- 

 da just derigenom de vigtigastc: 



57. Att man företrädesvis hör citera sjclfva källorna, 

 men icke compctidier och compilationer, f. e. Sprengel Syst. 

 Vegetab. — Utom att de sistnämda vanligen äro tillhands, 

 och man i alla fall känner, att växten måste förekomma der, 

 i fall man skulle önska jemföra deras framställning, hvilket 

 icke är förhållandet med källorna, på hvilka man behöfver 

 speciel hänvisning, ligger det historisk vigt uppå, endast att 

 känna dessa sednare. Vanligen finner man hos dessa äfven 

 mera, stundom saken i helt annat ljus än i compendier. Utom 

 dess bör mera vigt läggas på de författare, som undersökt 



