293 



växlen lefvande, än pä dom, som antingen blott upptagit hen- 

 ne efter andra eller blott jemfört torkade exemplar. 



58. Att, så vidt möjligt, endast citera författare, som 

 man sjelf jemfört. När misstag i allmänna verk en gång in- 

 llutit, afskrifvas de sedan vanligen i oändlighet, och i dessa 

 är sedermera knappt möjligt att vinna rättelse. Utom skrif- 

 och tryckfel finnas i denna farrago af hopade synonymer, 

 som medfölja en del arbeten liksom ett gammalt inventarium, 

 oändliga misstag. Hade Kunth jemfört Nov. Fl. Suec, så 

 skulle han icke citerat detta arbete som källa för Kölcria in- 

 termedia, då jag aldrig beskrifvit henne annorlunda än som va- 

 rietet. Otaliga exempel af denna art kunde tilläggas. — På 

 goda grunder yrkar äfven Linné, att man icke blott skall 

 citera en författares namn, utan äfven citera sjclfva arbetet 

 och dess pagina, dels emedan det lättar besväret vid jenifö- 

 randet, dels emedan en författare ofta i olika arbeten menar 

 olika under samma namn, dels samma under olika namn. 



59. Man citere blott hvad som är verkligen upplysan- 

 de och hufvudsakligen det, som bestyrker förf:s egen äsigt. 

 Motsatsen sker, då man citerar endast afvikande åsigter, lik- 

 som författaren sjelf vore den enda, som sett saken från rik- 

 tig synpunkt. Hos några Författare märkes en verklig hun- 

 ger att accumulera en mängd olika benämningar och bestäm- 

 ningar, som förlängst äro förgätna och pä intet sätt upp- 

 lysande. Att för evigt belasta vetenskapen med dylik onö- 

 dig barlast som synonymer, livilka aldrig blifvit publicerade, 



