29!) 



VÅREN. 



EN UOTANISK BETRAKTELSE '). 



Annu hvarje vår uppföres tredje skapelsedagens stora 

 drama, då wjorden först bar gräs och örter«, och detta sannt 

 poetiska skådespel, lifvets pånyttfödelse, är hela naturens gla- 

 daste fest. För sina nya formers mångfald och skönhet har 

 han af ålder varit benämd vformosissimus annusa; och hvil- 

 ken egen, magisk tjusningskraft ligger icke redan i blotta or- 

 det Var! Det gifves derföre få ämnen, som skalderne of- 

 tare och heldre besjunga; icke något, som lifligare anslår hvarje 

 varelse med känsla och lefnadslust **). Och hvad innebär icke 

 våren för växtverlden! Uppvaknandet till ett nytt lif. Och 



*) Utgifven i Acad. disputat. 1842 och öfversalt på Tyska iHornsch. 

 Archiv. 1. 



*) Det ar väl ett af de mest gripande uttryck af molankoli, dä en 

 snillrik man en gång yttrade den önskan, att den enformiga vå- 

 ren for ombvles skull ea sang måtte blifva blodröd. 



