324 



VII. Slåtlertiden (Matiiratiu) från Sedi albi börjande blom- 

 ning till Scabiosae Succisa?. (Virilis, fulva, fructificat«.) 

 VIII. Skördetiden (Messis) från Scabiosee Succisfe börjande 

 blomning till Colcliici. («Consistens, flava, maturat«.) 

 IX. Frukttiden (Disseminatio) från Golcbici första blomning 

 till Svalans bortflyttning. (wEfToeta, livida, dispergitw.) 

 X, Löffällningen (Defoliatio) eller från dess början *) till 



dess slut. («Senecta, obsoleta, tabescit«.) 

 XI. Slasktiden (Gongelatio) från den afslutade löflallningen 

 till sista grönskande ört. («I)ecrepita, fusca, cadit«.) 

 XII. Ismånaden (Bruma) från sista grönskande ört till vin- 

 tersolståndet. («Mors, atra, perit«.) 



*) Härvid torde vi böra anmärka, att, då Linné säger "a casu pri- 

 ma? arboris foliorum", måste Häggen undantagas, ty hon börjar 

 ännu tidigare fälla sina löf. — En annan anmärkningsvärd om- 

 ständighet vid löffällningen är den förändrade färg, löfven före 

 densamma antaga-, vanligen gulna de-, men hos andra rodna de, 

 såsom Rönnens, Rhois, andra blifva förut bruna, ss. Evonymi. 

 Sjelfva löffällningen beror dessutom icke, som man vanligen tror, 

 af frosten, utan har en inre grund, uti uttömd lifskraft. Vi se 

 delta tydligen dels deraf, att, då löfven sent om våren utslå, af- 

 falla de äfven senare om hösten, dels af löfvens fällning nästan 

 samtidigt hos de träd, som förvaras inom hus, utan att blottstäl- 

 las för kölden, då deremot de träd, hvilkas natur är att vara stän- 

 digt gröna, väl dödas af frost, men icke förlora sina löf. För 

 några år sedan inföll här i Upsala tidig köld med ymnig snö; 

 men Populus pyramidalis, som sent fäller sina löf, stod hela ti- 

 den full-löfvad-, först sedermera vid infallen blid väderlek fälldes 

 löfven i vanlig tid. En del unga träd, med stark lifskraft, fälla 

 icke om hösten sina löf, f. c. unga Bokar, utan qvarsitta de för- 

 vissnade till våren. 



