336 



märkningsvärd är dessas olika inverkan på olika växter. Vå- 

 rens tidigare eller senare början kan i södra Sverige difle- 

 rera tvenne månader och derutöfver; vi erinra oss med full 

 visshet år, då vegetationen d. 1 Mars varit lika långt avan- 

 cerad, som mycket sena är d. 1 Maj, eller i vanliga d. 1 

 April. — 1826 blommade vid Femsjö i början af Febr. Ga- 

 lanthus, och i slutet af samma månad Gorylus, Draba verna 

 m. fl., som sena år först visat sig i början af Maj. Orsaken 

 härtill får icke ensamt sökas i en varm vårtemperatur, utan 

 i den föregående vinterns blida väderlek. Efter snörika vin- 

 trar blir våren sen, men varm; efter blida tidig, men oftast 

 kall. Det sednare är välgörande; i annat fall, ss. 1826, drif- 

 ves vegetationen till brådmognad, och en mängd ohyra får 

 derunder ohejdad utbildas. — Ju längre man likväl kommer 

 mot Norden, dess liktidigare blir vårens början olika år, 

 så att i Norrland skillnaden mellan tidiga och sena vårar 

 knappt öfverstiger en månad. En sen vår framskrider också 

 raskare, med jemnt stigande värme, utan eftervintrar, hvaraf 

 en tidig vanligen afbrytes. För vegetationen i allmänhet och 

 blifvande skörden i synnerhet är den, som mest närmar sig 

 medelförhållandet, den bästa. De kallare länder under sam- 

 ma isothermer (lika medelvärma), som hafva varma somrar 

 och kalla vintrar, hafva alltid en vackrare och mer utmärkt 

 vegetation än de, uti hvilka värmen är mer jemnt fördelad. 

 1 nordligaste Skandinavien finnes ännu skog, der medelvär- 

 men är under O'^; men i tropiska ländernas fjäll infaller träd- 

 gränsen vid + 12". Samma lag gäller för sädesslagens od- 



