55Ö 



m. '). Särdeles vigtigt är detta för kulturen af exotiska viåx- 

 ter, så att man f. e. icke af ett eller annat ovanligt gynnan- 

 de år må sluta till en växts lämplighet för vårt klimat. Jag 

 erinrar mig en gång liafva sett uppgifvet, att Maysens od- 

 ling hos oss kunde blifva lönande, derföre att den lyckades 

 de ovanligt tidiga och varma vårarne 1822, 1825. 



Vi hafva redan antydt, huru vårens olika lynne på olika 

 växter verkar olika. Att känna lagarne härför måste for en 

 landthushållare vara af största vigt; men för deras utforskan- 

 de är ännu intet gjordt. — Så var våren 1859, ehuru sen, 

 en af de angenämaste, man på flera år haft i medlersta 

 Sverige, med en jemt stigande värme för gräsväxten och 

 de flesta örter utmärkt gynnande. Deremot utdog den mesta 

 odlade klöfver, och på enbuskarne inträffade i medlersta Sve- 

 rige en verklig digerdöd, så att knappt hvar tredje blef vid 

 lif, och det var sällsynt att finna någon, som icke å solsidan 

 var mer eller mindre bortbränd. Under de vårar, då vär- 

 men hastigt inträder, medan kälen ännu ligger i jorden, kom- 

 ma safterna för tidigt i rörelse, hvarigenom flera ömtåli- 

 ga växter förstöras af s. k. isbränna, hvilket var förhållan- 

 det nämda år med klöfvern, — och likartad var grunden 



*) Vi ega anteckningar, förda vid Femsjö, öfver första såniugstiden 

 samt afkastuingeii af hvarl och ett sädesslag, både i kärfve och 

 spann, från i^GS till 1839, och som lemna i detta hänseende flera 

 intressanta, ehuru ännu icke fullt constaterade, resultater. Säker- 

 ligen ega flera Landthushållare dylika, hvilka vi skulle anse oss 

 synnerligen förbundne, om de behagade meddela oss utdrag deraf. 



