3}>3 



EN BLICK I VÄXTLIFVETS VERKSTAD*). 



Stilla och fridfullt är växternas slumrande, men likväl 

 ytterst verksamma, lif. Icke se vi om våren, huru gräset 

 gror, eller höra vi, huru trädens knoppar svälla; men med 

 hvarje stund växer jordens grönska, och blad utvecklas efter 

 blad, tills den yppiga blomkransen är fullknuten. Ensam i 

 lunden den klara vårmorgonen, drömmer vandraren, att allt 

 kring honom är lugnt och stilla; men rundt omkring kretsa 

 i växternas inre tusen, tusen strömmar, fast vårt öra deraf 

 lika litet förnimmer som af sferernas musik. Hvad för vårt 

 öra susar, hvad vårt öga tjusar, det är endast tingens yttre 

 förgänglighet; men, vilja vi fatta det eviga, så måste vi med 

 ödmjukt sinne skåda in i naturens inre lif. Då framgår den 



•) Sedan föregående uppsats nedskrefs 1840, hafva vigtiga nya upp- 

 täckter skett, för hvilka vi uti en följande uppsats skola redovisa. 

 Mycket deraf är likväl så specielt eller mikrologiskt, att det föga 

 . kan intressera en större publik. 



Fries. Bot. Utjl.. 1. 23 



