3S7 



Hvilatide i sitt fru, är den späda [jlantati äniiu likartad; 

 under groendet qvarstannar en del i jorden, den andra och 

 mest utbildade slräfvar mot ljuset. Af dessa båda media är 

 plantans lif absolut afhängigt; efter deras olika natur be- 

 stämmas alla den uppstigande och nedstigande delens olikhe- 

 ter. Den absorbtion, som i jorden sker af condenserade flui- 

 da, måste i den förtunnade luften ske under form af respi- 

 ration. Rotens appendikulära delar måste, för att kunna ge- 

 nomtränga jorden, utbildas till fibriller; stjelkens äter utbreda 

 sig i luften vanligen till blad; icke blott derlöre, att detta 

 medium är tunnare, hvarigenoni de lättare utbreda sig, utan 

 hufvudsakligen för att i detsamma vinna större yta för ab- 

 sorbtionen. När, som hos Cactew, bladen stelna till fina tag- 

 gar, sker absorbtionen pä hela ytan. Men, konuna rotens 

 grenar, f. e. rotskott eller knoppar (såsom Potates), i berö- 

 ring med almosferiska luften, sä antaga de icke blott den 

 gröna färgen, utan näras på samma sätt som bladen, ja! öf- 

 vergå vanligen till bladbildningar. Undandragas åter stjelken 

 och bladen ljusets inverkan, så antaga de rotnatur, förlora 

 örtståndets gröna färg, såsom i källare groende Potatesstäng- 

 lar. När sticklingar nedsättas i jorden, öfvertager stjelken 

 rotens förrättningar, och den förras vårtlika knoppar [tenti- 

 ccUerna), egentligen ämne till bladknoppar, utslå endast rot- 

 fibriller. Tydligen ses öfvergången mellan rotens och stam- 

 mens appendikulära delar af några vattenväxters blad, såsom 

 Batrachiernas, Trapa' m. 11. De fullständiga bladen utbildas 

 endast på vattnets yta; de i vattnet nedsänkta endast till här- 



