361 



samhet är vid all ny börjande bildning, träder hon likväl tillba- 

 ka, sedan båda slagen af kärl utbildats. Vill man således uti 

 växternas vegetativa system antaga några sammansatta orga- 

 ner, så kunna dessa endast blifva märg, ved och harh; men 

 riktigast är dock att endast antaga de enkla elementarorga- 

 nerna, cellerna eller märglagret för bildningsprocessen, spi- 

 ralkärkn eller vedlagret för assimilationen, och baströren 

 eller barklagret för safternas fördelning eller den periferiska 

 cirkulationen. 



Under det man framställt de yttre växtdelarne som skil- 

 da organer, har man betraktat dessa verkliga organer endast 

 som modifikationer af en urform, cellen. Man har dervid 

 blott afsett deras likartade genesis, deras öfverensstämmelse, 

 under vissa stadier, i form, så att de synas öfvergå i hvar- 

 andra. Här inträffar likväl stor olikhet med växternas yttre 

 appendikulära delar, bland hvilka olikheten bestämmes endast 

 af yttre förhållanden. De inre organerna äro väl icke ur- 

 sprungligen skilda; men hela deras utvecklingshistoria diver- 

 gerar, de äro redan primitivt bestämda till olika funktioner 

 och öfvertaga aldrig hvarandras. Frän Biologisk synpunkt 

 måste de således betraktas som skilda, om man ock från 

 morfologisk och anatomisk kan betrakta dem såsom identiska. 

 Schwan har likaledes visat, att cellen är det ursprungliga 

 för djurens alla bildningar; men icke lärer man derföre vilja 

 anse alla deras inre organer för identiska. 



Ofver cellernas och spiralkärlens bildning och olika for- 

 mer finner man upplysningar i hvarje Botanisk Handbok, så 



