3G4 



svårligen i sin helhet kunna utvecklas, ulan att lacereras, hvar- 

 efter näringssaften utströmmar, och kärlen contraheras. På 

 de flesta fytotomiska tabeller framställas de jemte cellulosan, 

 hvilken de i tvärsnitt likna; då näringssaften var utbildad till 

 mjölksaft, antog man den nedlagd i cellulosans intercellulär- 

 gångar, fast dess utströmmande endast från vissa punkter, ss. 

 hos Chelidonium, antyder, att den måste ega egna kärl. Det 

 fordras mycken öfning, att upptäcka dem, och ännu mer var- 

 samhet, att genom maceration framställa dem isolerade från 

 den öfriga substancen. Lättast upptäckas de under förstoring 

 uti friska, genomskinliga växtdelar af näringssaftens rastlösa 

 strömning i sina kanaler, såsom uti blomfoderbladen hos Pil- 

 örten {Sagittaria sagittifolia), stiplerna af Lönn [Acer Plata- 

 noides) eller på de klufna stiplerna af Ficus elastica. Afsön- 

 dringen från det öfriga parenchymet sker lättast i mogna saf- 

 tiga frukter, dä dessas cellulosa börjar upplösa sig, såsom hos 

 Fikon. Genom maceration och varsamt undanrödjande af cel- 

 lulosan uppgifver Schultz sig hafva isolerat och aftecknat dem 

 hos växter af de flesta växtfamiljer; sällan lyckas det likväl 

 att förfölja dem i deras finaste utgreningar. I sitt första sta- 

 dium äro de mycket sammandragna, endast i vissa punkter 

 utvidgade [Vasa laticis conlracta); men i denna period är 

 saftströmningen lifligast; sedermera blifva de mer utvidgade, 

 endast här och der hopsnörpta (F. laticis eocpansa), slutligen, 

 sedan deras verksamhet upphört, få de deraf utseende att 

 vara ledade och likna då cellulosa (^ laticis articulata). I 

 alla så kallade kärl-fasciklar, som man vanligen anser bildade 



