3GS 



endast af spiralkärl, åtföljas dessa, enligt Schultz, af Närings- 

 saftskärl, hvilka lägra sig utom eller omkring spiralkärlen. 

 Föreningen af båda dessa slag af kärl i knippen och lager är 

 föreningsbandet mellan de särskilda växtlederna, eller så att 

 säga Safternas härd, hvarur de genom Näringskärlens utgre- 

 ningar sedermera fördelas uti hvarderas cellulosa. Tänker 

 man sig derföre hvarje cell såsom en enskild planta, eme- 

 dan hvar för sig har ett individuelt lif, så äro saftkärlens för- 

 greningar härledda ur härden som en hufvudkanal, liksom 

 små rännilar, hvilka vattna och nära denna gröna äng. 



Innan vi likväl kunna förklara så väl växtdelarnes bild- 

 ning som safternas rastlösa fram- och återströmmande, böra 

 vi närmare betrakta växtsafternas natur. Den i spiralkärlen 

 eller veden absorberade saften är ännu en kemisk solution af 

 de mest indifferenta växtämnen, med öfvervägande vatten- och 

 syrehalt; under öfvergången ur dessa till barklagret antager 

 den först egen organisation, hvarur sedan i cellulosan bestäm- 

 da växtämnen utbildas. Man har jemfört safternas omlopp 

 med Djurens blod, ehuru, då växterna sakna någon central- 

 organ, man icke må tänka sig någon cirkulation, Hkartad med 

 den hos djuren; som växternas hela lif är dessas inverteradt 

 och utåt vändt, måste cirkulationen blifva periferisk, hvarföre 

 den här tillhör barksystemet. Dess safter skilja sig från alla 

 de öfriga växternas vätskor och sekretioner så väl genom 

 sin organisation som genom egenskapen att coagulera i 

 följd af sin plasticitet. lläruti öfverensstämmer den äfven 

 med djurens blod och består i likhet med detta af små 



