309 



derfligaste. Som Cyklosens kraft stär i direkt förhållande till 

 vegetationens verksammaste stadier, torde tills vidare vi få 

 nöja oss med att söka dess orsak i organismens natur. En- 

 dosmosen lemnar icke här tillräcklig förklaringsgrund, emedan 

 saften är likformig och icke heller undergår någon kemisk för- 

 ändring. Amici och Dutrochet härledde cyclosen från yttre 

 moraenter, neml. ljus och värme; men han visar sig tvärtom 

 lifligast i kulen och kylig väderlek. Schultz räknar till dess 

 orsaker kärlens contractibilitet och saftens organisation, hvilka 

 visserligen äro underlättande medel, men icke den bestäm- 

 mande kraften, ty då skulle han fortfara, äfven sedan delarne 

 blifvit afsöndrade från sitt organiska samband. Att den re- 

 pellerande kraften ligger i respirationen, är väl sannolikast. 



Ehuru ofullständig föregående framställning här måst 

 blifva, — ehuru oändligt mycket under sednare åren blif- 

 vit nogare utredt, hvaråt vi skola egna en egen uppsats, — 

 torde det anförda likväl vara tillräckligt för att fästa All- 

 mänhetens uppmärksamhet så väl på det lif, den rastlösa verk- 

 samhet, som genomströmmar naturen, som äfven på den nya 

 tidens bemödande att, så vidt det hittills varit möjligt, skåda 

 in uti växtlifvets innersta verkstad. Men i så subtila frågor, 

 som närvarande, förstår forskaren blott endels, till en del 

 måste han profetera. Genom nya rön, genom förbättrade 

 instrumenter ser den följande dagen alltid i ett klarare ljus, 

 hvad för den förflutna blott var en dunkel aning. Det är 

 en ringare förtjenst att fullfölja och beriktiga ett ämne, än 



