XII 
urednik, no ipak ce se izdavali prema mogućnosti. Raza- 
slana je prva polovina ovogodišnje knjige od 10 tabaka, 
t. ). br. 1—3, druga se već štampa, te će po tom čla- 
novi dobiti, što ih ide, t. j. knjigu od barem 20 tabaka 
sa 9 tablica. I radnika nije dosele uzfalilo. Literarne 
gradje imamo za sada prilično: štampaju se naime bo- 
laničke radnje L. Adamovića i dr. A. Heinza, priredjene 
su zooložke razprave M. Stošića, dr. Karpellesa i dr. @. 
Horvätha. — Ako i nije ,Glasnik“, kako bi se moglo 
zantievati: ako i ne dospievamo, da posvetimo veću 
pažnju n. pr. bibliografiji, to opet držimo, da se u naših 
prilikah ne možemo potužiti, da možemo za sada biti 
zadovoljni. Odašta dakle boluje naše družtvo. Od toga, 
što mu nestaje sredstva, što od blizu 200 članova. koji 
su se lani upisali, ove je godine odpao znatan broj, a 
da tomu nije krivo niti samo družtvo, niti uprava. 
Poručeno nam bi istina s jedne strane, da stru- 
kovni organ nije za nas, da bi prikladnije bilo izdavanje 
tjednika ili mjesečnika, kojim bismo našoj inteligenciji 
podali nuzdnu prirodopisnu i prirodoslovnu obuku i 
uputu, u kom bi se samo znanost popularizovala, i tim 
sve to više utro put ovim strukam kod nas. Nema sumnje, 
da bi ovakovo poduzeće bilo za nas veoma koristno. Nu 
postavimo pitanje. da li nam prije i više treba strukovna 
glasila, kao što je , Glasnik“, ili kakova prirodopisna lista, 
mi se moramo za prvo odlučiti; jer niesmo u stanju uz- 
držati jedno i drugo, jer kad bi i sredstva bilo. ne bi 
bilo dovoljno radnika. Tko ima da izpituje prirodne od- 
nosaje naše zemlje? Tko da utre u Hrvatskoj put pri- 
rodnim naukam? Nitko drugi nego hrvatski prirodopisci : 
zato nam je nuždno stručno elasilo, a drugo za popu- 
larizovanje ima tek poslije sliediti. Tako je bilo i kod 
drugih naroda, i to ne samo kod Franceza, Niemaca i 
