Glavna skupština od 30. prosinca 188/. 
(držana u dvor. mineraložko-geoložkoga zavoda u 11 sati prije podne.) 
Posto je predsjednik konstatovao, da je broj prisutnih čla- 
nova dovoljan, to je otvorio skupštinu sliedećim govorom : 
Veleštovana gospodo! 
Molim Vas prije svega, da mi ne bi zamjerali, što 
= se neću javiti kakovim pomno izradjenim, kićenim go- 
vorom, jer ko što je Vama, tako jei meni stalo do rada, 
a ne do praznih fraza. Moram pako upotriebiti ovu sgodu, 
a da kažem ozbiljnu rieč o stanju našega družtva. 
Rekao bih, da smo lani kod iste prilike prerano za- 
pjevali ,Hosana“. Naše je gojenče, istina, dosta jako i 
zdravo bilo; al eto već u drugoj godini pokazali su se 
znakovi slaboće, koji bi mogli dovesti do razsula, ako 
se nećemo svi skupa uložiti sve naše sile, da se uzdrži u 
dakle govoreć i bez okolišanja, žalostno je ali je istina, 
da se strani učeni sviet više zanima za naše družtvo, 
nego mi sami. Eno jedva je minula druga godina nje- 
gova života, a preko stotina akademija, prirodoslovnih i 
inih družtavah zamjenjuju s nama svoje publikacije; što 
više iz Pariza, iz Edinburga itd. prvi su bili zamoliti za- 
mjenu. 
al jednostavno zato, što na to ne može dospjeti sadanji 
životu. Najžalostnije je pako, što naše mlado družtvo ne | 
boluje od duševne bolesti, nego od fizične. U kratko. 
. Glasnik“ ne može istina, izlaziti svaki drugi mjesec ; ' 
a E 
