Toplinske razmere Zagreba in Ljubljane. 
Spisal 
Ferdinand Seidl. 
Zračna toplina katerega koli kraja zavisi od solnca in po- 
mika se praviloma žnjim. Zivosrebrna nit v toplomeru ima svoj 
redni dnevni in letni obhod kakor solnce. Tekom dneva in slično 
tekom leta ima se toplina z najnižjega stanja zdržema dvigati kakor 
solnce, doseči najvišjo stopinjo ter potem polagoma nepretrgano 
upadati. Kedar topli žarki zasinejo z iste točke nebesnega oboka 
povrniti se ima vsakikrat i določena osnovna (normalna) to- 
plinska stopinja. — Jakost solnčnega učinka določujejo fizikalne 
razmere, ki izvirajo iz zemljepisne širine in topografnih odnošajev 
dotičnega kraja. Od onih zavisi vpadni kot toplih žarkov, tè so- 
delujejo, ker poglavitnega dela toplote zrak ne vsprejema na- 
ravnost od blestečega iztočnika, nego od razgretega površja zem- 
skega. Koliko solnčnega vpliva tla povzamejo ter oddado, to od- 
ločuje razmerje kopnega in vode, in pa fizikalne ter kemijske 
lastinitosti tal. 
Zaman so se trudili fiziki vzhvatiti odločilne vplivnike po- 
samezno, ter je zediniti v matematiško formulo, ki bi točno iz- 
ražala toplinski tir dotičnega kraja. 
Vendar je možno isti smoter bolj ali manj natanko doseči 
drugim potom, dasi so razmere še bolj zamotane, kakor smo jih 
označili. 
Solnce vzrokuje namreč i velika — na videz brezredna, 
slučajna — kretanja v atmosferi kot zakonito urejene sisteme 
vetrov, ki neso simo gorkoto tamo hlad preko širnih ozemelj ter 
vselej potisnejo njih toplino iz pravilnega tira sedaj navzgor 
sedaj navzdol. Da se mnogolična zamotanost razjasni, posebej 
motrimo pomikanje topline tekom dneva in ono tekom leta, ter 
