Medjutim se je allantoida tako rasirila, da je svagdje prio- 
nula, a djelomice se je i srasla uz serozu, koja je opet posve 
prilegla na nutrnju stienu ljuske jajeta. 
U 16. danu izčeznuo je u jajetu bjelanjak, a ciepanje mezo- 
derme doprlo je na žutanjku i do zametkovog suprotnog pola. 
Kesica žutanjkova sada je posve slobodna, te je obavita samo 
nutarnjim listom i vlaknatom pločom mezoderme, i visi jedino 
na svom držku, koji ju još sa piletom spaja. Seroza je takodjer 
od sada posve slobodna, te ne stoji više u nikakvom savezu ni 
sa piletom. ni sa žutanjkom. U tekućini allantoide staloze se 
mokračno-kisele soli. 
Trbušna šupljina, koja je usljed praznih crieva slabo izpu- 
njena, nadune se u 19. danu, jer se je sada kesica Zutanjkova 
u nju posve uvukla. Izvan pileta ne ima više ništa, osim bogate 
na žilicama allantoide, bezzilne seroze i amniona. Amnion, koji 
je za poslednjih dana izgubio svoju tekućinu, i allantoida komu- 
niciraju još sa zametkom kroz držak, koji se medjutim sve 
više suši. 
Kada je pile tako već posve razvito, probije klunjićem ovojke 
jajeta, te počme u onom lećastom prostoru, koji leži na tupom 
polu jajeta, i koji je zrakom izpunjen, direktno zrak disati. U tom 
času započme krv u plućima kolati, a u arterijama allantoide 
stane. Allantoida se osuši, pup odkine; a pile, oslobodiv se svojih 
ovojaka, kljuje nekoliko puta sa otvrdnutim zubicem na vrsku 
kljuna vapnenu ljusku, dok ju ne probije i eto ga — izadje u sviet. 
* 
* * 
Do god. 1759. vladao je nazor, da se zametak u jajetu 
nalazi već gotov, te treba samo da raste do stanovite veličine, 
da uzmogne iz jajeta izaći. Mislilo se je, da taj izvanredno maleni 
stvor u jaju samo svoju prvu hranu nalazi. To je bila t. z. „Evo- 
lutionstheorie“, ili ,Praeformationstheorie“. Ovu teoriju pobio je 
u svojoj dissertaciji pod naslovom ,Theoria generationis“ 1759. 
Caspar Friedrich Wolf, koji je kao Petrogradski akademik g. 1794. 
umro. Wolf je utemeljio novu teoriju t. z. ,Epigenesis“, koju su 
kašnje Pander, v. Baer, Reichert, Remak i dr. dalje usavršili, i 
koja se je slavodobitno održala. 
Ta nova, sada vladajuća teorija, temelji se na dieljenju tvorne 
substancije žutanjka, razpadanju istoga u cieli skup malenih 
