93 
i razgranivanjem razvija vegetativno tielo, micelij, sto smo ga 
gore opisali. 
Prema tomu je od potrebe, da konidije prispiju na vlaznu 
podlogu, dakle na mokro lozino lišće, jer bez ovoga uvjeta nema 
klicanja, nema uspješna prenosa i infekcije. Poznato je, da ko- 
nidije, došavši na suho lišće, doskora pogibaju, gube klicavost 
svoju, a tiem se upravo tumači činjenica, da se u suhim godi- 
nama bolest slabo pojavljuje Može se dapače dogoditi, da toliko 
vlage ima, koliko je potrebno, da se od trusaka razviju bludilice. 
Ali ne potraje li vlaga i nadalje, to će infekcija ipak izostati, jer 
su i zoospore protiv suše i suhih vjetrova veoma osjetljive, pak 
će prije poginuti, nego će se od njih moći razviti micelij. Svak 
će uvidjeti, da ovu činjenicu valja na umu imati, dok se radi o 
koracima, što ćemo ih u slučaju potrebe protiv peronospore imali 
činiti. 
Ali je jedno još od eminentne važnosti. Čuli smo, da ko- 
nidije ne podnose nizke temperature, da gube klicavost, dok tem- 
peratura spadne samo na njekoliko gradi €. Ako je tako, onda se 
samo sobom razumieva, da one i zimovati niesu kadre. Konidije, 
što su se, recimo, ovoga ljeta razvile, a niesu polučile cilja svoga, 
ne će ga ni do godine više polučiti, jer zimi bezuvjetno moraju 
poginuti, To je u toliko važno, da nas vodi do nuždnog zaključka, 
da se peronospora konidijama ne može od jedne do druge godine 
razplodjivati. 
To je istina. Ali je Farlow prvi upozorio na to, da Pero- 
nospora viticola pod konac vegetativne periode, dakle u septembru 
ili oktobru, na miceliju razvija spolne organe i to na dielovima, 
što leže u palisadnom parenhimu listanog mesofila. Spolni se 
organi označuju kao oogoni i anteridi, a od oplodjenog se jajeta 
u oogonu razvija truska, t. z. oospora. Po tome je oospora pro- 
duktom spolnog postupka te se, ne gledeći na druge diferencije, 
već tiem bitno razlikuje od prije opisanih konidija. Sam proces 
oplodnje motrio je Prillieux. Oospora je po njemu dvaput veća 
od konidije, krugljasta oblika, a odjenuta veoma čvrstom mem- 
branom. Površina joj je hrapava; bradavice, brazde, mrezasta 
odebljanja i t. d. na njoj su običan pojav. Množina je razvitih 
oospora obično znatna te ih je Prillieux nabrojio do dvie sto- 
line za četvorni milimetar listane površine, što za jedan jedini 
list. a gotovo za cio okuZen trs daje kolosalne brojeve. 
