99 
na drugoj strani obširnije progovoriti o takovim sredstvima, koja 
su valjanost svoju prigodom opetovanih eksperimenta zasvjedočila. 
(Gotovo sva su protiv peronospore do danas upotrebljena ili 
preporučena sredstva kemijske naravi, osnivaju se na pogubnom 
djelovanju jedne ili smjese od više slučenina na nametnikov or- 
ganizam ili na osobito pogibeljne, njegovoj mnozitbi služeće organe. 
Samo malo ih je, rekli bi profilaktičnih sredstava, koja nam ne 
daje kemija i koja ne idu za tiem, da nametnika utamane, koliko 
za tiem, da odbiju njegovu invaziju, da preprieče njegov razplod 
od jedne godine u drugu ili najzad, da ojačaju lozu i učine ju 
liem kadrom bolest preboljeti. Ne ćemo se ogriešiti, ako unapred 
reknemo, da niesu od velike vriednosti. 
Tako je medj ostalima imenito Trabut po navodu Rou- 
meguerovom upozorio na to, da ima vrsta loze, koje da su 
se sasvim rezistentnim pokazale protiv peronospore. Danas, čini 
nam se, nitko više na to ne misli, da zamieni loze svoje takviem 
vrstama, budući ne možemo odgovoriti na važno pitanje, bi li te 
loze u drugim lokalitetima, pod drugim nebom u istinu sačuvale 
svoju rezistenciju? Ovo nas nehotice spominje na sličnu tačku u 
pitanju filoksere, o kome nam nije govoriti. 
Drugi su toplo stali preporučivati, da se lišće u okuženim 
goricama pokida i pomno uništi. To se je činilo, ali o povoljnim 
rezultatima ne bismo mogli ništa javili. Kadno je g. 1881. bolest 
u Algiru užasno stala vinograde harati, pokazalo se je najbolje, 
da metoda ne vodi k cilju. Okuženo se je lišće velikom pomnjom 
sabralo i uništilo, mlado je potjeralo, ali se je za malo bolest i 
na njemu pojavila. Ne možemo tajiti, da ta metoda i dobru svoju 
stranu ima, dok se radi o tom, da prepriečimo razplod perono- 
sporin od jedne godine u drugu. Taj biva, kako smo čuli, samo 
oosporama ili zimskim truskama ; a budući su ove samo u starijem 
lišću pod konac vegetativne periode sadržane, ostati će sigurno 
uviek dobro, da to lišće sakupimo i spalimo. Ali nama se u velike 
radi o tome, da protiv peronospore vojujemo za vrieme iste ve- 
getativne periode i da tako spasimo po mogućnosti već ovogo- 
dišnji prirod. Ali vriednost pomenute će metode u tome pogledu 
svak znati ocieniti. 
Dok nam se najzad preporučuje, kako to medj ostalim u 
drugom izdanju Sorauerove fitopatologije čitamo, da nastupom 
suse u inficiranim priedjelima gorice vodom natapamo, to rado 
È 
ATER 
att 2 
dr ke di LI è 
e ar Mala #5 da 
