107 
pitanju: ima li u takovu vinu bakra, a u pozitivnom slučaju, ima 
li ga u tolikim kvantitetima, da je opravdana sumnja u toksično 
njegovo djelovanje na konzumente? Praksa ne navodi ni jednog 
pozitivnog slučaja. Ali je imala odlučiti i kemijska analiza i od- 
lučila je. 
U svim se je slučajevima pokazalo, da u moštu doduše ima 
nješto bakra, množine da su neznatne, a u gotovom vinu da su 
tako minimalne, da mu se sa zdravstveno - policajnog gledišta 
gotovo ni malo ne smije prigovoriti. Sadržaj pretočena vina na 
bakru bijaše u mnogim slučajevima jedva tolik, da se je u obće 
prisutnost njegova samo naosjetljivijim reagensima. dala dokazali. 
To potvrdjuje medj ostalima Mintz, potvrdjuju mnogobrojne 
službene i ne službene analize, izvedene u Švicarskoj, gdje se 
sredstva u velike rabe; moramo po tome vjerovati, da nas ne 
mari biti strah, da ćemo vino otrovati, dok loze desinficiramo od 
peronospore. Tako malene množine bakra, kakove su do sele — 
predpostavljajući naravno pomnu manipulaciju — u vinu kon- 
statovane, sigurno i kod obilna konzuma ne će zdravlju nahuditi. 
Kamo sreće, da su današnji fabrikati svake ruke tako nedužni, 
košto ovakovo vino. 
Svakako bi bolje bilo, da je ciela desinfekcija tamo, gdje si 
ju Polazzi želi; priznavajući doduše, da vino iza desinfekcije 
nipošto nije škodljivo, ipak želi, da i bakru čim prije izbjegnemo 
(akoprem priznaje, da za danas [1887] još moramo kod njega 
ostati), jer medj ostalim zapricčuje valjano vrienje, čini droždje 
zlim za hranu stoki, onemogućuje fabrikaciju kremortartara it. d. 
Napokon bi ipak najbolje bilo, da desinfektivnih sredstava u obće 
nikada uztrebali ne budemo, kako je to do danas* u Hrvatskoj 
slučaj, pak su i ovi redci pisani samo za slučaj potrebe, da nam 
se ne prigovori poslije, da smo stojali prekrštenih ruku, kakav bi 
prigovor do pred malo zaslužili bili u pogledu filoksere. 
* Vidi dodatak. 
