Br ir 
131 
plodjivale kod nas. — Riedke i više osamljene kekeričke vidjene 
su opet u Italiji i u Englezkoj g. 1871, 1872 i 1876. 
Budući je pako za iztraživaoca naše faune vriedno znali, 
jesu li te kekeričke vidjene osobito g. 1863 i 1864 i na slavenskom 
jugu, što je veoma vjerovatno, pošto su se pojavile gotovo po 
svih krajevih Evrope — upravio sam bio u to ime shodno pitanje 
najprije u novinah, a zatim u ,Glasniku hrvatskoga naravoslov- 
noga družtva“ I. godine str. 180. Uz toliko lovaca, šumara, 
učitelja, župnika itd., nije mi s nijedne strane prispjela ni naj- 
sitnija viest. Uzprkos tomu ne mogu nikako mislit, da ih nije i 
kod nas bilo; može biti su ljudi na to zaboravili. — Jedini eksem- 
plar, što ga moramo smatrati pripadnikom naše faune, jest onaj, 
što su ga ubili g. 1864 kod Tomina ne daleko slovenske (Gorice. 
Taj se primjerak čuva u goričkom muzeju.! 
Od €. 1876 do danas nije se više za njih čulo, kad eto u 
travnju o. g. stigla mi je najprije okružnica predsjednika inter- 
nacionalnoga ornitoložkoga odbora prof. dra. R. Blasius-a, da 
su se sada kekeričke na novo pokazale. Prva je viest o tom stigla 
predsjedniku od glasovitoga poljskoga ornitologa Taczanowskoga 
u Varšavi, koji je javio, da je 24 travnja dobio samicu ubijenu 
iz jata vidjena u okolici Plocka. Sutradan 25 dobio je Tacza- 
nowski živoga samca slomljenih krilah s rieke Pilice, ulovljena 
od jata u kojem ih je bilo jedno 200. Zatim je Taczanowski 
saznao za još 3 kom. 
Poznati ornitolog dr. E. Rey u Lipskom dobio je 28 travnja 
dvie kekeričke, koje su se smrtno izranile na brzojavnih žicah 
na jugu od Lipskog, kako je Rey to odmah dojavio istomu 
predsjedniku. | 
Vitez Viktor Tschusi pl. Schmidhoffen, pisao mi je jučer, 
da je prvi eksemplar u Austro-Ugarskoj ubijen kol Sibinja u 
Erdelju. 
Po mnienju Taczanowskoga sva je prilika, da će se i ove 
godine na novo u veliko pojaviti kekeričke i s toga je umolio, 
neka internacionalni odbor nastoji svimi silami zaprieciti tama- 
1 U brzini zaboravio sam spomenuti, da to nije jedini eksemplar tada 
ulovljen na slavenskom jugu, jer je iste god. barun Apfaltrern ubio drugi 
primjerak kod Mengeša u Kranjskoj, koji se čuva u ljubljanskom muzeju, o 
čem je pisao muzejski čuvar Dežman u „Mittheilungen des Musealvereines für 
Krain. Laibach 1866“, str. 220. 
* 
x: 
EN 
