133 
,sadže“. odmah sam po nogu naslutio, da je to ona; jer na 
kratkim nogama ima po tri prsta, koji su skoro do 
vrha zajedno srasli; a na svakom prstu ima dugačku i sa- 
vijenu kandžu. A što je najvažnije, prsti su do vrha obrasli 
perjem kao god i pisak (Lauf); a kad se odigne noga, izgleda 
kao da ima podplat ili taban, koji je sav začičkan kao njekim 
bradavicama. 
U tielu je skoro kao i golub, samo je ozgor žuta kao ilovača 
i crnkasto pjegava perja, a na glavi ima mjestimice ervenkasto- 
žute ili rdjaste pjege. A što se tiče opisa ove ptice u ,Brehm's 
Thierleben-u“ i u Fričevom djelu „Vögel Europa’s“, 
moram priznati, da se djelomice boja perja na ovomu primjerku 
ne podudara sa njihovim navodima. 
Ovaj je naš primjerak ženka, to se pozna po grivni crn- 
kastoj oko volja, a inače ima izmedju nogu i oko njih veliku 
pjegu, koja je smedje-ervena, a mjestimice crno našarana. Da je 
ženka uvjerio sam se kad bi oderana, jer je bila puna jaja, 
a ostavio sam ista kao i hranu, nadjenu joj u volju, kad je 2 
svibnja o. g. ubijena blizu Zemuna, u selu Dobanoveima, 
na lanjskome pšeničištu. 
Lovac mi reče, da je vidio još jednu s njom, po svoj prilici 
je to ueviljeni suprug — kad je pucao na njih, čeprkale su po 
strnjici tražeći sebi hrane; mužjak je odletio i nije se spustio na 
zemlju dokle je god lovac mogao očima, da ga prati. One su 
vikale „kvik, kvik“. 
Primjerak ovaj nadjeven je i čuva se njeko vrieme u 
prirodoslovnom kabinetu ovdješnje kr. velike realke; a moja je 
vruća želja, da bi ovakovi glasovi učestali sa svih strana ovoga 
kraja naše domovine i zato sam ove redke na brzu ruku sklopio 
i uperio na naše lovce, jer ova ptica riedak je gost i drugdje u 
Evropi. Bude li se dobro pazilo na nju, pouzdano će se moći 
označiti, kojim su putem došle k nama iz Azije; a ako ih ne 
budemo nemilice proganjali, možda će se kod nas nastaniti stalno, 
kao što je očekivao Brehm 1863 godine, kad su se jatomice do- 
selile u Njemačku i 5 mjeseci nastavale na otoku Borkum-u 
blizu ušća rieke Emsa.! 
U Zemunu, 5 svibnja 1888. Prof. Mojo Medić. 
1 Moram ovdje opaziti, da poziv prof. Medića nije preštampan iz novina, 
nego po rukopisu, što sam ga dobio upravo od njeza, 
