196 
Ovu su vrst opisali Risso, Blainville, Valenciennes i drugi 
francezki ihtiolozi, no Giglioli tvrdi, da je to nevaljana, 
legendarna vrst, koja obstoji samo u literaturi, pošto su 
pisci krivo tumačili diagnosu Risso-a, koji ju je prvi opisao.! 
Premda su mnogi prihvatili ime Miiller-a i Henle-a, mi 
ćemo ipak sliediti manjinu t. j. Blainville-a, Valenciennes-a, 
te pridržati ime Risso-a. Ime S. Rondeletii bi priobćeno god. 
1810, a Thalassorhinus vulpecula jedva god. 1841. 
7. Galeus vulgaris Flem. Butor obični. 
Syn. Squalus galeus Linn., S. dentoides Chier., Galeus canis Bonap. 
Galeo cane (Tal.). 
Le Milandre (Fran.). 
Hunds-Hai (Niem.). 
Vulg. Can da denti, Moretta, Can negro (Mlet., Trst). 
Pas, pas riba, pas crni, pas sa zubi (?!), pas ernomanjast (21), 
pas butor (Hrv. i Dalm.). 
Fig. Bonap. tab. 132, sl. 3; Day tab. 153. 
Hab. Ima ga gotovo posvuda, gdje je more umjerene i jake 
topline, u Evropi, kod Rta dobre nade, u Indiji, u Australiji. 
Veoma je obična jedatna, al slabo cienjena riba Sredozem- 
noga i Jadranskoga mora. | 
Koti se dva put na godinu, baca svaki put sve do 30 
ili 40 živih mladih. Naraste od 1 do 2 met. duljine. Meso je, 
kako rekoh, srednje ruke, al se ipak više cieni od mesa riba 
roda Mustelus. Na prvi pogled nije lako razpoznati G. vulgaris 
od Mustelus jednake veličine. 
Većini ihtiologa rabi ime @. canis, što ga je Bonaparte 
priobćio g. 1834,? a ipak prvenstvo ide Fleming-u, koji je 
god. 1828 nazvao ovu vrst G. vulgaris. Mi ćemo sliediti 
Parnell-a, Yarell-a, Krčyer-a, Thompson-a i Heldreich-a, 
koji se drže pravila prvenstva, opetovano prihvaćena pri- 
godom sastanaka prirodnjaka raznih naroda. Rondelet je 
istina prvi upotrebio ime G. canis god. 1554, al to ne odlu- 
čuje nimalo, jer binominalna nomenklatura tek je od Linné-a. 
1 Rapporto sull’ Esposizione internazionale di pesca di Berlino. 1880. str. 70. 
? Salvadori. Le date della pubblicazione della ,Iconografia della Fauna 
Italica del Bonaparte (Bollettino dei Musei di Zoologia ed Anatomia comp. 
della R. Università di Torino. Vol III. N. 48, str. 24). 
A Pare 
ude vis Petit 
