249 
zatutnji gromovit tresak, prvi i zadnji za svu noć, a za njime se 
spusti tihana kiša. Njeki rekoše, da je na Vinokovčaku pao meteor ! 
U tili časak, tek što minu grom, nasta umah, još prije nego 
što je i kiša pravo počela, drugo nenadano udivljenje. Začusmo 
naime neke silne, hrapave, neprijatne ptičije glasove i opazismo 
golema, više stotinah individua brojeća jata velikih ptica, koje 
kao da su nepogodom vremena u svom noćnom putu smetene, 
raztepene i prestrašene bile, pa se kvakajućim glasovima dozivale, 
hrabrile i u nove čete sabirale. Dugo su te ptice kružile okolo 
naokolo po varoši, a najviše oko stare Erdčdyjeve gradine, koja 
je močvarnim šamcem opasana. Mnoge od njih odlietahu tako 
nizko, da ih je svjetlo varoških svjetiljaka još većma omamljivalo, 
te upravo žalostan bijaše prizor, kad ugledasmo, kako smetene 
sjedaju na krovove kuća i pri tom kao pijane tumaraju. Gdje- 
koja je i o dimnjak tresnula pa se smušena o tle srušila. Jednu 
takovu uhvatio je gosp trgovac Fehman, te ju sada hrani. 
Pa kakove to bijahu ptice? Nikakove druge nego same 
mlade ,dangube“ ili ramene čaplje (Purpurreiher, Ardea purpurea), 
koje se sele valjda sa Blatnog jezera ili u obće od nas dole 
k jugu, jer im je osim naše ,Obedske bare“ prava otačbina 
u južnoj Europi, Aziji i Africi.! 
Vraćajuć se u nedjelju dne 9. septembra iz Jalkovca kraj 
Varaždina kući sa Plitvice, gdje sretno ribu lovismo, susrete nas 
putem u Varaždin jato lastavica. Onako, kako bijasmo zamišljeni 
promatrajući tučom opustošene poljane i prije reda dozrele ku- 
kuruze skupa sa gnjijućim bućama, na kojima su taneta leda iza 
ljutog bombardamana žalostne tragove i uzrok nagle propasti 
ostavila, ne bismo ni opazili ptičije jato nad našom glavom, da 
nas nisu nekoje starije lastavice predvodnice, kojim je put već 
odavna poznat, svojim glasnim ,cit! cit!“, čime se proti grabi- 
licam osjeguravaju, pozdravile i iz nujnosti trgle. 
Na pozdrav pogledasmo povrh sebe i vidismo, da se lasta- 
vice s nama praštaju. Bijaše tada upravo polak šest sati na 
1 Ovu sam viest već bio priobćio u 207. br. „Nar. Nor.“ od 10. sep- 
tembra 0. g. 
