Polarno svietlo. 
Napisao 
Stanko Plivelić. 
Ima predjela na našoj zemlji, kojim sunce zapada, a da im 
se po nekoliko tjedana ne javi, nego kroz cielo to vrieme ostaje 
pod horizontom. Duge ove noći u tih polarnih predjelih prava 
su nevolja žiteljstvu. Pa doista svi znamo dobro, u koli je uzkom | 
savezu naš život sa svietlom. Pokaže li se opet na nebu žarko 
sunasce, koje se je sakrilo za tamne oblake, onda ciela priroda 
oživi i svaki se stvor njezin obraduje. Pa i na istoga čovjeka, 
koji se je umio prilagoditi svim okolnostima naše zemlje, djeluje 
sunčano svietlo izvanrednim načinom. Pomislimo sada one sjeverne: 
predjele, na kojih ne nalaziš ni traga životu te se ako ičim, to 
sigurno svojom vječnom jednoličnošću odlikuju; pak im oduzmimo : 
sada sunčano svietlo: nismo li ih time stavili medju najžalobnije | 
predjele na čitavoj zemlji. Nu priroda, premudra upravljateljica . 
ovoga svemira, nije ni tih predjela posve zaboravila; ona im je 
dala krasnu naknadu, kojom bi se mi stanovnici umjerenoga po- 
jasa rado nasladjivali uviek — ona im je dala polarno svietlo. 
Svatko nas je jamačno čuo o polarnom svietlu, koje je jedina 
utjeha stanovnikom sjevernih predjela. Prekrasni taj pojav još i 
danas vrlo je zagonetne naravi, te mu pravoga uzroka ne znamo.. 
Zato ne ćemo ni mi u ovo par redaka podati odgovor o postanku 
toga svietla, nego ćemo se osvrnuti na okolnosti, uz koje po-. 
staje, i na uzroke, kojimi bi se mogao protumačiti. 
Rekli smo, da se polarno svietlo u sjevernih predjelih po- 
javljuje; nu ono se pojavljuje i u južnih predjelih oko pola 
tako, da nije izpravno govoriti ,sjeverno svietlo“, nego valja go- 
voriti „polarno svietlo“. Ali i u naših predjelih može se vidjeti 
polarno svietlo, premda vrlo riedko. A i kad se pojavi nama, to. 
ga nikada ne vidimo u onom sjaju, u kojem se ukazuje u polarnih 
TI 
