o DI 
258 
jemo prasak i opazimo iskricu, veliku prema napetosti jedne 
druge munjine dotičnih tjelesa; obje su se munjine na ime spojile. 
Čim je veća napetost munjine ovih tjelesa, tim će biti prasak 
veći i iskra sjajnija. Ovo, što sad rekosmo, dovoljno će biti, da 
razumijemo bitnost teorije De la Rive-a o polarnom svietlu. 
A sad da vidimo, u čem sastoji ta liepa teorija ? 
Iztraživanja pokazala su, da je morska voda uviek positivno 
munjevna. A dobro nam je poznato, da se morska voda nepre- 
stano izparuje; vodene pare nose sa sobom tu positivnu munjinu 
u visine naše atmosfere. Pasatni vjetrovi odnose te vodene pare 
prema polovom, i tako se u atmosferi oko polova sve više na- 
kuplja positivna munjina. A pošto je morska voda positivno mu- 
njevna, s toga suho kopno zadrži negativnu munjinu. Nu znamo, 
da je zemlja, kao što i viši slojevi naše atmosfere, u kojim je 
zrak veoma razriedjen, dobri vodiči munjine; po tom posve lako 
uvidjamo, da će se munjine najviše nakupiti kod polova naše 
zemlje i to positivne munjine u atmosferi, a u kopnu (zemlji) 
negativne, i to zato, jer su ovdje ove dvie vrsti munjine najbliže 
jedna drugoj. Budu li ove dvie munjine, koje su protivne jedna 
drugoj, dobile preveliku napetost, onda će se obje spajati, a spa- 
janje munjina pojavlja nam se, ko što nam je od prije poznato, 
u obliku iskrica, to jest: svietla. Evo u tom je uzrok i postanak 
polarnoga svietla po teoriji De la Rive-a. 
Svatko će bit uvidio, koli je shvatljiva i lako razumljiva ova 
teorija. Nu da nam se ne bi prigovorilo, da smo pristrani, obazriet 
ćemo se sada na neke Olmsted-ove prigovore toj teoriji, kojih 
ona tobože ne može tumačiti. 
Olmsted veli, da ne valja s oka pustiti tu okolnost, da uz 
pojav polarnoga svietla elektrometri ne pokazuju u atmosferi ništa 
više munjine, nego li obično. Ovaj prigovor ne dokazuje ništa, 
uzmemo li s jedne strane u obzir visinu, u kojoj se polarno svietlo 
javlja, a s druge strane to, što neposredno proizlazi iz De la 
_Rive-ove teorije, naime : da je zračna munjina vezana s munjinom 
kopnenom (t j. u zemlji), pak da stoga (ma u kakovoj množini 
nastupila) ne može nikako djelovati na elektrometar. 
Nadalje se veli, da De la Rive-ova teorija ne može protu- 
È: mačiti periodiciteta polarnoga svietla. Naprotiv ćemo mi uztvrditi, 
da ga ona tumači daleko bolje, nego li teorija Olmsted-ova. Jer 
fit; periodicitet. polarnoga svietla potječe po De la Rive-ovoj 
