259 
teoriji od periodiciteta mnoZine munjine, dakle s njom spojenih 
magnetskih sila. Ali nema nikakove sumnje, da je stvaranje mu- si 
njine na našoj zemlji ovisno o promjenah, koje se sbivaju na A 
suncu; dakle da je i periodicitet polarnoga svietla ovisan o sre- br: 
distu planetarnoga sustava. Time vidimo, da ta nasa teorija posve 
dobro tumači periodičnost polarnoga svietla i da je stavljeni joj 
netom prigovor upravo neopravdan. 
Sad ćemo pak spomenuti jednu važnu okolnost, koja De 
la Rive-ovu teoriju uzdiže nad sve ostale dosele nam poznate 
teorije. Po našem na ime mnienju može jedino De la Rive-ova 
teorija raztumačiti djelovanje polarnoga svietla na magnetsku iglu. 
Jer Olmsted-ova teorija uzimlje kao uzrok ovoga pojava neku 
materiju, koja polarnim svietlom plane, te je takove naravi, da 
poremeti ravnotežje zemaljskoga magnetizma; i za koju materiju 
misli se sa strane p ristaša Olmsted-ove teorije, nebi li to možda 
bilo željezo. Ali sad neznamo, kako će pristaše te kosmičke teorije | 
moći tumačiti, da usijano željezo djeluje na magnetsku iglu; dočim | 
nam je iz običnoga fizikalnoga pokusa poznato, da magnetizma 
nestaje zajedno s toplinom. Suponirano kosmičko ono željezo dakle, 
pošto usijano, ne može biti magnetično i prema tomu ne može 
dakle ni djelovati na zemaljski magnetizam. u 
Da se još bolje uvjerimo u vjerojatnosti De la Rive-ove 
teorije, kazat ćemo, da bismo po njoj očekivali, da se polarno 
svietlo ima pojaviti u isto vrieme na obim polovima. Pak doista 
poznato nam je nekoliko slučajeva, gdje se je polarno svietlo 
pojavilo i na sjevernoj i južnoj polutci u isto vrieme. Tako se je 
g. 1783. vidjelo polarno svietlo u Rio Janeiru (u južnoj Americi), 
a u isto doba i na sjevernoj polutci. Isto vriedi i za polarna A 
svietla, o kojih nam Cook pripovieda. On je na ime mjeseca 
veljače g. 1773. isti dan vidio polarno svietlo na južnoj polutci, 
u koji su ga dan drugi motritelji vidjeli na sjevernoj. A takovih | 
slučajeva, gdje se je polarno svietlo pojavilo oko južnoga i sje- 
vernoga pola u isto vrieme, imamo i više. Vidimo dakle, kako se 
ova okolnost krasno slaže s teorijom De la Rive-ovom. È 
Za još bolju podkrepu njezinu spomenut ćemo to, da su 
se u to ime i radili pokusi, kako bi se umjetno načinilo polarno 
svietlo prema onoj teoriji, koja ga tumači najbolje. Jedan od | 
ovakovih pokusa načinio je sam De la Rive. On je sastavio 
aparat, kojim je htio umjetnim načinom prikazati polarno svietlo; | 
= 
M 
