269 
zgodu pružaju, da posmatranjem i uporedjivanjem konštatujemo 
mnogolike prelazne stepene od obične omorike u visijelu iliti 
visi-omoriku. 
U gradskom parku imademo jednu vanredno liepu, od 
prilike 60 godina staru visijelu sa krjepkim, omašnim stablom. 
U visini od 1 metra od zemlje iznosi debljina toga stabla 
obsegom Ora —Wkoor cm. 
promjerom d = 2r =. 57:3 cm. 
polumjerom 7. ==(4128/6./€Mm. 
Visina (v) pako cielog drveta dade se približno proračunati 
iz vizirnog kuta (e) i duljine (0), koju smo od vizirnog mjesta 
povukli okomično na podnožje stabla. 
Ka = 38% 40 log v = log b + log. tang a. 
br===<2: 10.105.010, — 3409 9331 
Vi =b:.tane.:d. 9:903 1966 — 10 
39134297 
v — 2056:5 cm., dakle je ciela 
visina (v) od prilike 20 metara i 56:5 centimetara. 
Jedna viseća grančica sa rojtavim pagrančicam toga istog 
drveta sa najdolnje grane izvila je lanjske godine, koja je više 
suva bila, samo za 4 em. u duljinu, dočim je ove godine, koja 
je više vlažna, potjerala za 6 cm. Cjelokupna duljina te kitnjaste 
grančice iznosi sada 110 em.; a pojedine debele iglice dugačke 
su do 2 cm. 
Visijele slabo tjeraju. Moguće da nešto boluju, ali ne mislimo 
da će brzo uginuti. 
Tlo je varaždinsko pjeskovito i jako šljunkovito (šljunak 
od calcita, a ponajviše kvarca, dolomita itd. itd.), te 
prepušta vodu prebrzo, pa se odmah osuši. Sbog toga mu 
treba puno kiše, ako želimo, da bilje na njem bujno uspieva. 
Moguće dakle da je ta činjenica uzrok postajanju visijela od obične 
omorike, koja je ovdje u mladosti svojoj još dosta krjepka, da 
bude normalnom. 
Svakako bi pako bilo u interesu konačnog riešenja same 
stvari, da pokušamo i kod nas sjeme starih visijela saditi i nje- 
govati u najpovoljnijem zemljištu, pa da vidimo, hoće li tada iz 
njega narasti opet visijela ili da li će se biljka povratiti u običnu 
