0 klasifikaciji lozinih odlika (Vitis vinifera L.), 
s osobitim osvrtom na hrvatske. 
Napisao : 
E. Kramer. 
(Sa 2 tab.) 
Vinova je loza (Vitis vinifera) u istinu vrlo zanimiva biljka 
kao što u botaničko-fiziologijskom, tako i gospodarskom pogledu. 
Što se tiče posljednjega, treba jedva iztaknuti, da blagostanje i 
eksistencija čitavih predjela i zemalja ovisi o uspjevanju te biljke, 
jer njezinih nješto osobitih uvjeta za uzgajanje mogu podnositi 
samo riedke druge gospodarske biljke. Nijedna druga biljka ne 
traži kod odabiranja svoga mjesta, položaja i klimatskih odno- 
šaja toliko skrbi, koliko baš vinova loza. 
Kod loze odlučuje ponajprije varietet o onom produktovom 
(vinskom) kvalitetu i kvantitetu, kojemu se nadamo; s toga i jest | 
onaj dio gospodarstvene botanike, koji se bavi poznavanjem kul- 
tiviranih varieteta groždja, isto tako star, kao što i kultura same 
loze. Ne ćemo se varati, ako uztvrdimo, da su se već od najsta- 
rijih vremena u tom pogledu razlike činile usuprot tomu, što se 
je tada loza gojila samo u zemljama, u kojima se jednako raz- 
vijati mogla i u prirodnom stanju. Taj nazor nalazi dapače svoju 
potvrdu u viestima naših najstarijih poviestnih tradicija, koje doka- 
zuju, da se je moglo već u davnoj starini varietete groždja raz- 
likovati i njihovu vriednost za pripravljanje vina mjeriti. Valja se 
samo sjetiti viesti najstarijega pisca o gospodarstvu Feničana M a- 
gona (550 prije Kr.), koji je već razne vrste loze poznavo, kao 
što „Myrsitis“, , Corycea“, , Chloris“ i „Psythia“. Kod Rimljana 
se je razvilo poznavanje lozinih varieteta dalje. Već je Gato na- 
veo u svojoj knjizi o poljedjelstvu (de re rustica, cap. VI. et VII.) 
osam lozinih varieteta. Varro ih je pomnožao u svojoj knjizi o 
18 
