280 
Kod njekih se lozinih varieteta razvijaju trihomi (dlake) tako, 
da epiderma pravi jastučićem podobne izrasti, a na njima za tim 
jedna stanica, koja je u sredini jastuka, izraste u dlaku. (Tab. III. 
slika 4.). Takove dlake ostaju i kasnije na dnu obkoljene epider- 
minim stanicama. Štetinaste su dlake po obličju ili zdepnaste 
(Tab. III. slika 4. a, b) ili vitke (Tab. III. slika 5., 6., 7.). Najvitkije 
i najdulje dlake-štetine dolaze na gornjem dielu glavnih listovnih 
rebara (Tab. III. slika 10.i 12.). Stetinaste su dlake, koje su na 
peteljkama, uprav tako sagradjene, kao one prije spomenute, 
samo se odlikuju staničnim stienama, koje su znatno jače (Tab. 
II. slika 9.). 
Sada podjimo k dalnjem dielenju lozinih varieteta. Po mom 
sudu pokazuju vršci zeljastih mladica još najviše stalne znakove, 
koji se mogu upotrebiti za obilježja razredbe. (Tab. IV. slika 1.). 
Na njima možemo opaziti četiri znaka: oni mogu biti obojadi- 
sani ili zeleno ili smedje, a na to ili goli i svietli ili vunasto- 
dlakavi. Posto mladičini vršci mogu imati i njesto žute i smedje 
boje, nuždno je definirati smedje vrške tako, da se tako zovu 
oni, kod kojih je sve lišće na mladičinom vršku bojadisano jasno 
smedje ili crvenkasto smedje; ovamo brojimo i ono, koje je već 
. postiglo duljinu od 6 ctm. (Tab. IV. slika 1., ec). Kod zelenoga 
lišća sa smedjastom nahuklinom izgubi se smedja boja već u 
najvišim listićima. 
Listići, koji su na vrhu mladice te su još zatvoreni (Tab. 
IV. slika 1., a), uviek su manje ili više dlakavi. Ako su ovi slabo 
dlakavi, to izgine dlakavost na licu u većine slučajeva već kod 
onoga lišća, koje se je jedva dobro otvorilo, izraslo dubljinom 
od 2—3 ctm. (Tab. IV: slika 1., 5). 
Takove vrške mladičine imademo smatrati golimi i više ili 
manje svietlimi; ako su još dolnji listovi dlakavi, tada imamo 
posla sa vunastimi vršci. 
Na taj način dobili bismo ukupno 36 grupa, koje bi se dale 
dobro razlikovati jedna od druge. 
Ja sam do sada 70 lozinih varieteta tačnije proučio i na 
temelju spomenutih znakova razvrstao u grupe. Ove sam nacrtao 
na sinoptičkim tablama; na prvoj su tabli varieteti bielih (žuto- 
zelenih, zelenih i t. d.) bobulja, na drugoj modrih, a na trećoj 
su varieteti crvenih bobulja. 
i A šok 
"a 1 dea TAJ ad 
