Na velikom dielu svoga putovanja Merkur nam je posvema 

 nevidljiv, a slavni francuzki popularizator astronomije, Gamille 

 Flammarion, uzimlje u svom dielu „Les ótoiles et les curiosités 

 du del", da ga prostim okom vidimo samo dana prije najveće 

 elongancije od sunca i G dana poslije nje. Ma da je to na prosto 

 i istina, u pojedinim slučajevima svakako je posve drugačije. 

 Mnogo odlučuje sjeverna ili južna deklinacija Merkureva, godišnja 

 doba t. j. sjeverna ili južna deklinacija sunca, i geografska ši- 

 rina motrilišta. Astronomi, koji su imali prilike motriti Merkura 

 pod nizkim širinama, vele da se u tropskim krajevima Merkur 

 vrlo lako opaža. Nu od najveće znamenitosti ovdje, kao što i u 

 mnogim drugim slučajevima motrilačke astronomijo, jest skroz 

 subjektivni faktor, naime kakvoća motriteljeva oka. Kratkovidnost 

 ili dalekovidnost ovdje ni najmanje ne odlučuje, jer se svaka op- 

 tička i sferička mana oka dobrim naočalima lako dade ispraviti. 

 Nujzamašnija je tu podpuna prozirnost očinjih sastojina i osjet- 

 ljivost živčevlja. Nu budući da se na sve te pojedine slučajeve 

 računar ne može obazirati, poprimio sam gore spomenuti Flam- 

 marionov nazor, te za motritelja izračunao najglavnije podatke za 

 13 dana svake elongacije. 



Dr. Hermann I. Klein spominje u svojoj knjizi „Anleitung 

 zur Durchmusterung des Himmels" još jednu metodu, kako mo- 

 žemo Merkura i Veneru naći u pò biela dana. Ja sam taj način 

 azimutalno montiranim zviezdozorom od 58 mm. otvora objek- 

 tiva pokušao, te sam napokon svaki puta uspio i našao dotiču 

 planet. Način je u kratko ovaj : 



Pomoću sjevernice ili kojega mu drago meridijanskoga znaka 

 slavi dalekozor u meridijan. Zatim mu digni ciev za toliko stu- 

 pnjeva nad horizonat, koliko će imati planet, kad kulminira, te ga 

 dočekaj dalekozorom. Dakako da tu valja upotrebiti najslabije 

 povećanje, jer ono nam pruža ujedno i najveće vidno polje. ' 



Tko se tim — često puta dosta napornim, a gdje što i uza- 

 ludnim — traženjem Merkura ne će da muči , taj može motriti 

 samo za najveće elongacije. Za teleskopsko motrenje svakako je 

 najzgodnija zapadna elongacija. Tad valja prije sunca uraniti, 

 Merkura u zoru potražiti, te ga pratiti do dana. Onim, koji bi 

 tek od radoznalosti htjeli vidjeti Merkura, tim preporučam istočne 

 elongacije, jer su udobnije, budući da ne treba podranjivati. 

 U ostalom evo priegleda elongacije za godinu 1889.: 



