119 



telovìh apriorističnini načinom usvojeno uvjerenje, da sva gibanja 

 na nebu ne mogu biti druga, nego jednolika gibanja po krugo- 

 vih, ili se bar ovakovimi gibanji moraju dati predočiti: u tom da 

 jest baš harmonija svicta. Za čudo se je ovo nniienje tako du- 

 boko bilo uvriežilo u svih i najvećih dusih, da se ni jedan astro- 

 nom nije ni usudio pokušati, bi li izpitao istinitost ove tvrdnje: 

 to je bila na prosto astronomska dogma. 



I u Tychonovu sustavu krug je još jedina staza, koja je 

 dopuštena; da ricši nepravilnosti, koje planeti pokazuju, izumio 

 je Tycho za izjednačivanje izmedju teorije i opaženih mjesta pla- 

 neta posebni račun, od kojega se je nadao veliku uspjehu. 



Baš za to bješe on pozvao k sebi Keplera za pomoćnika, 

 te je njemu bilo namienjeno , da motj-i Marta, koji bijaše naj- 

 prpošniji od svih planeta. Tim je pak načinom Kepler bio uve- 

 den u veliki niz već zabilježenih motrenja Tychonovih o istom 

 planetu i .u način rada Tychonova, što mu je iza Tychonove 

 skore smrti veoma dobro došlo. 



Kad se je dosta namučio, da za Marta nadje krug, koji bi 

 iole bio prema Tychonovim mjestom Marta — ali bez ikakova 

 uspjeha — dodje napokon na sasma novu i originalnu misao, 

 da problem okrene t. j. da iz opaženih mjesta Marta nadje crtu 

 prema njim. Niz misli njegovih bio je od prilike ovaj : Polazeći 

 od jedne opozije Marta , koju je Tycho motrio i izmjerio , do 

 drugoga opažanja njegova mjesta iza jednog siderskog ob- 

 hoda, mogao je Kepler proračunati ekscentrični krug zemlje, 

 mjesto njezina perihcla i afela , u obće cielu teoriju zemlje , nä 

 temelju razmjerno jednostavne geometrijske konstrukcije.^ Na ovom 

 temelju pak mogao je odmah dalje iz dviju opažanja Marta, raz- 

 maknutih za jedan obhod njegov ili više njih, proračunati po- 

 larne koordinate Marta, predpostaviv . daje ekvinokcijalni pro- 

 ljetni pravac os, a sunce izhodište toga sustava. 



Koliko je god parova ovakovih opažanja imao , toliko je 

 mogao proračunati i mjesta Martovih ; a buduć da je u Tychona 

 bilo veliko obilje veoma podrobnih opažanja, imao je Kepler i prilike, 

 da si izračuna mnogo mjesta njegovih. Pitanje je sada nastalo, 

 koja li kriva crta najbolje korespondira ovim mjestom? A tu je 

 Kepleru bio posao najogromniji. Svaka nova hipoteza značila je 



* Vidi Iconstrukciju n;i pr. u Wolf: Geschichte der Astronomie pag'. 

 290. op. i. 



