128 



V. 



Ocrtav Marta kao nobcsko lido i njogovii važnost, za tcore- 

 tičnn i praklirnii astronomiju, pristupamo k njomn sada njošto 

 bli/,0, sliva('aju('-i ^a kao sviet poput na.šef,'a zemaljskoga i izpitu- 

 jiK'i mii fizirnii konstituciju. Primičući mu so tom mišlju, du- 

 ševno nam oko najprije zapinje za pitanje, imade li i Mart poput 

 naše zemlje pratioca, koji je pììt od puti njegove, koji mu bla- 

 gim svjetlom obasjava tamne noći — za pitanj.o o Martovib mje- 

 secili. Pa , i ovdje ćemo naći osebitost Marta jasno izraženu 

 naćinom baš protivnim od prijašnjega. Onaj isti Mart ," koji je 

 odmab iza obreta dalekozora prvi pružio čovjeku dokaze svoje 

 planetarne naravi i tim umovanje čovječje o sunčanom sustavu 

 i položaju zemlje u njem tako snažno podupro , pokazao se je 

 glede mjeseca sasma različnim od ostalih planeta. 



Dočim je već Galilei 1610. prvim dalekozorom odkrio mali 

 sviet Jupiterov sa njegova četiri mjeseca i tim ne malo razsrdio 

 peripatetike; dočim je isti Galilei već vidio kolobar Saturnov, a 

 Huygbens IGoO. u svojem: „Sistema Saturnium, sive de 

 causis mirando rum Saturni phaenomenorum ct co- 

 mi te ejus planeta nova" čudne oblike toga kolobara raz- 

 tumačio izrekom: „Annulo cingitur, tenui plano, nusquam cohae- 

 rente, ad cclipticam inclinato"; dočim je već Casini g. 1G84. po- 

 znavao 5 mjeseca Saturnovih, a W. Herschel g. 1789, našao još 

 2, Bond pak g. 1848. dodao još osmi; dočim su i novi planeti 

 Uran (1781.) i Neptun (1846.) pokazali, da imadu trabante (Ura- 

 nus njih 4, a Neptun 1); dočim su napokon bar prvi motritelji 

 dalekozorom mislili (premda krivo), da vide i uz Veneru mjesec, 

 pokazivao se Mart tvrdokorno samcem, to je najprije trebalo sa- 

 graditi veliki rcfraktor Washingtonski, da se pokažu 2 trabanta 

 Mart ova. 



Ova se je osebitost Martova prvim raDtriteljem dalekozo- 

 rom činila toli nevjerojatnom, da je naprosto nisu htjeli vjero- 

 vati, i zato se već od vremena Galileijcvih u astronomiji prenosi 

 predaja, da Mart iiyade mjeseca. Kad je Kepler primio (Jalileijev 

 „Sidereus nuncius", napisao je, uzhićen velikiini obreti svoga su- 

 vremenika, svoju: „Di SS er tat io cum Nuncio sidereo nu- 

 per ad mortai es misso a Galileo" (U Pragu 1610.), a 

 u tom se spisu već nalazi izreka: „Želio bih, da mi je. pri ruci 



