133 



iz svoga opažaja još dalje iimovao, da je ta atmosfera jako ve- 

 lika. Nu ovo tumačenje sigurno ne bijaše izpravno. Ono slablje- 

 nje sjaja sigurno potječe najviše od toga, što se objekt slaba sjaja 

 približava objektu velika sjaja, zbog čega se prvi objekt naskoro 

 izgubi. I sa leoreličnoga stanovišta nije vjerojatno, da bi se onaj 

 pojav pokazivao zbog Martove atmosfere, jer i uzmemo li, da je 

 atmosfera Martova tako gusta kao naša — a to kraj njegove 

 male mase nije vjerojatno — ona bi ploču Marta okružavala kao 

 prsten širok najviše 0-3", a to je premalo, da bi se i jakim tele- 

 skopom dalo opaziti ono spomenuto slabljenje svjetla. 



Pa zbilja je Soutli imao prilike svojim velikim refraktorom 

 od 11 par. palaca otvora motriti, gdje Mart zastire veoma finu 

 dvostruku zviezdu , ali ovim načmom nije mogao primjetiti ni 

 traga kakovoj atmosferi. 



Drugim mnogo pouzdanijim načinom dokazana je ipak eksi- 

 stencija té atmosfere. 



Već William Herschel opazio je gdjekada svietlih pjega, 

 koje su se veoma brzo mienjale i tim upućivale, da su nešto, 

 što je nalik na naše oblake. Od onoga vremena mnogi motritelji 

 — spominjem samo Sebrötera , Hutha , Gruithuisena , Hardinga, 

 Dawesa, Webba itd. — opazili oblakom slične tvorbe, koje ne 

 mogu nastati bez eksistencije atmosfere. 



Osobito mi je ovdje iztaknuti promjene bielih pjega Marto- 

 vih, kojih će se govoriti niže, a u svezi su sa godišnjimi do- 

 bami Martovimi tako, da zimi rastu, a ljeti ili nestaje. Mislim, da 

 bi ovaj pojav sam bio dostatan, da nas uvjeri o eksistenciji at- 

 mosfere. ^ 



Dodamo li tomu još nesumnjivo dokazani pojav, da su 

 pjege, koje se na Martu pokazuju, redovito sve nejasnije, čim se 

 više približuju rubu , i da se sve pjege vide jasnije , kad je na 

 Martu ljeto, težko se je oteti misli, da je Mart obkoljen dosta 

 jakom atmosferom. 



Kakov je kemički sastav te atmosfere, o tom nas može 

 uputiti samo Spektroskop.^ Tim se je pitanjem do sada najviše 

 bavio H. C. Vogel, ^ te je našao, da Mart u bitnom daje spektrum 



^ Snivni : Život na Martu. Od Camilla Flammariona, preveo O. Kučera. 

 Vienac 1885. br. 38, 39, 40, 41. 



- Spektroskop i najznamenitiji mu obreti. Napisao 0. Kučera. Zagreb 1887. 

 3 H. C. Vogel : Spektra der Planeten. Leipzig 1874. 



