139 



kruga. Boja inu bijaše obično žuta i za čudo sjajnija, kad bi se 

 otok zbog lotacije planeta primicao rubu. Dne IG. decembra t. g. 

 bio je bici i sjajan kao susjedni kraj oko južnog pola (u tabli 

 gore, jer je slika astronomskoga dalekozora i)reokrenuta}, nu i21. 

 decembra već se je povratila prijašnja žuta boja. Za opozicije od 

 godine 1879—1880. bio je oblik još uvick prilično okrugao, nu 

 mjesto sjajne površine pokazivao se je mutan, nejednolik sjaj, 

 koji bijaše prama licvoj goVnjoj strani slabiji. Otok bijaše pro- 

 rezan dvjema taiimima upravnima crtama u križ, od kojih je 

 jedan „kanal" išao istosmjerno sa meridijanom, a drugi sa stup- 

 njevi širine. Od ovih je kanala vidjen samo prvi g. 1877. , i to 

 slabo. ^ 



Otok se dakle razpao u 4 kvadranta, od kojih su samo 

 dolnja dva bila žuta, dočim su gornja dva pokazivala mnogo 

 tanniiju boju ; od ovih opet lievi tamniju od desnoga. I u ovoj 

 je epohi pokazivao otok veći sjaj, kad bi se približio rubu pla- 

 neta. Kasnija opozicija od god. 1881. i 1882. pokazala je, da je 

 „Hellas" izgubio mnogo svoga sjaja; boja mu bijaše siva kao 

 pepeo, rubovi nejasni , a gdjekada se vidjao samo kao nejasan i 

 neizvjestan oblak. Samo u pojedinih slučajevih, i to u blizini 

 srednjega meridijana, znao je primiti smedjo-žutu boju, kao n. pr. 

 „Regio Deucalionis". Oba su se kanala još i sada vidjevala, ali 

 otok je sam imao mnogo manje dimensije; more je zauzimalo 

 mjesto njegovih rubova tako, da se je otok pretvorio u trapez, 

 komu su uglovi zarubljeni, i u tom ga obliku pokazuju naše "Ž 

 table. U daljih, za opažanje nezgodnih opozicijah pokazao bi se 

 samo kao bjelkasta maglovita pjega neizvjestna oblika. Premjer 

 mu sigurno ne bijaše veći od IS*^' — 15°. 



Slične je pojave pokazivao i kontinent „Libya", komu je 

 dobru trećinu od god. 1877. do god. 1884. pokrio zaljev ,.Syrtis 

 magna". „Lacus Moeris", koji se na naših kartah pokazuje sasma 

 blizu desnoga kraja „Libyje", stajao je još god. 1877. u sredini 

 kanala „Nepenthes", koji je pod „Libyom" opisivao sasma pra- 

 vilan luk. Godine 1888. bila je „Libyja" već preko polovice za- 

 strta tminom. „Syrtis Magna" pak ne bijaše već toliko tamna 

 koliko za vrieme zadnjih opozicija tako, da je izmedju sjaja „Li- 

 ])yje" i „Sirtis magna" sasvim neznatna razlika bila. 



' Vidi prvu kartu Scliiaparelli-a u Klein : o. c. fig. 36. i 37. 



