141 



jih motrenja tim više, što je Libyja u blizini ekvatora, pa se u 

 svakom položaju Marta može dobro motriti. — Nu već mjesec 

 dana kasnije javlja Perrotin^ francezkoj akademiji, da je more 

 većim dielom napustilo Libyju , pak ju on vidi sada u nekom 

 srednjem stanju izmedju onoga od godine 188G. i od prije mje- 

 sec dana! 



Nu ostavimo ove doduše veoma zanimive, ili, kako ih Schia- 

 parelli zove, „dvojbene predjele" Marta, pak si još na temelju 

 karte u cjelini predočimo sliku ukupne površine Martovc prije, 

 nego što podjemo na studij pojedinih formacija. 



Prije svega vidimo, da „kontinenti" i „mora" najvećim die- 

 lom izpunjuju površinu Marta, samo se u blizini obiju polova 

 vide još i treće vrsti pjega, sasma bielih i sjajnih, koje smatraju 

 ledom. 



U razdiobi mora i kopna pokazuje se dosta velika razlika 

 izmedju Marta i zemlje. Dočim su u nas ^s kruglje pokrite vo- 

 dom, a samo Vs kopnom, vidimo na Martu, da su obje vrsti 

 pjega najednako razdieljene: dobru polovicu površine zapremaju 

 kontinenti. Analogija se izmedju obiju planeta pokazuje u tom, 

 što je veća množina kopna na sjevernoj polutci, da na Martu 

 kopno siže pace do leda sjevernoga pola. 



Nu dok je na zemlji glavna masa kopna iznad ekvatora, 

 razvija se na Martu upravo oko njega ; neprekidnih velikih oceana 

 na Martu u obće ne ima! 



Dvojake su promjene, što ih ove velike kontinentalne mase 

 do sada pokazaše. 



Prve potječu od vrtnje planeta oko svoje osi. Nekoliko pri- 

 mjera neka to razjasni. 



Onaj, kod sumnjivih predjela spomenuti pojav, da se na rubu 

 pokazuju svietlije i druge boje, nego u centralnom meridianu, 

 vidio je Schiaparelli i kod drugih „kontinenata". Pod 40. — 50.° 

 dužine i 20.— 40." sjeverne širine nalazi se predjel „Tempe", a 

 210—225" dužine i 5.-4." sj. širine predjel „Elysium", koji su 

 često mjesto obične žute pokazivali više bjelkastu boju dosta 

 velika sjaja, ako i ne tolikoga, kao što biele pjege oko polova. 

 Nu ova se bjelina i njezin sjaj osobito izticahu, kad ])ijahu blizu 

 ruba, dočim su njekotiko sati prije u centralnom meridijanu po- 

 kazivali običnu boju. Još se bolje izticao ovaj pojav kod otoka 



* Perrotin: Op. Mart. kan. (Compt. rend. p. 1718.) 



