149 



kanalu nijo uzduž ciele dužine jednaka. Tako su n. pr. g. 1879. 

 kanali: Laestrigon, Tartarus, Titan, Gigas, Gorgon i Sirenius na 

 svom južnom kraju bili crni, uzki i oštro omedjašeni; ali stc- 

 rući se dalje prema sjeveru sve su se više razširivali primajući 

 oblik repa kometa, te se na sjeveru svršavahu kao široke, veoma 

 nejasno omedjašene sjene. 



Kad se napokon kanal posvema razvije — a to je pravi 

 tip gotova kanala — on se pokazuje kao tamna, gdjekada sa- 

 svim crna, oštro omedjašena crta, kao da je perom polegnuta 

 po žutoj površini planeta. Uzduž čitave duljine on je sasma je- 

 dnolik i teče sasvim pravilno osim riedkih iznimaka, gdje je 

 Schiaparelli mogao opaziti na rubovih male zavoje ili zubce. Ši- 

 rina im je ipak veoma različita. Najširi je svakako „Nilosyrtis", 

 koji medjutim mužda više zaslužuje ime „zaljeva" nego li „ka- 

 nala"; on je širok 5" i više (preko 300 km.), dočim se drugi 

 stegnu na crte bez ikakove vidljive širine, dakle svakako nisu 

 širi od 1° ili 60 km. Primjeri su tomu za g. 188:2. Galaxias, Is- 

 sedon, Anubis i Erinnys, a za g. 1888. Aethiops, 



Širina istoga kanala medjutim nije stalna. Zanimivim je 

 tonni primjerom povjest kanala Simois (1G5" duž. i 40 — 50" 

 južne širine). Ovaj se kanal godine 1877. u septembru još nije 

 vidio; u oktobru se pojavio kao veoma tanka crta, dočim je g. 

 1871). bio crn i tako širok, da se je mogao pribrojiti k jačim 

 kanalom. Početkom januara g. 1879. bio je već gotovo tako crn i 

 širok kao Nilosyrtis (4"). U to se je vrieme njemu na desno po- 

 javio kanal „Ascanius", a onaj komad kontinenta izmedju obiju 

 kanala postao je ujedno tamniji od bližnjih krajeva. Ovakovih 

 primjera opazio je Schiaparelli više. Spominjem ovdje samo Tri- 

 tona. Nu karakteristično je opet kod svih promjena: kad se ka- 

 nali razširuju, postaju predjeli medju njima uviek tamniji. Takov 

 se je dogadjaj u velike pokazao oko sjevernoga pola od godine 

 1884—1886. Svi kanali oko biele polarne kapice pocrnjeli su i 

 razširili se, dočim je cieli kraj medju njima potamnio. Ako je 

 sada tcleskopska slika bila nejasna, pokazao se je cieli kraj oko 

 polarne kapice u nejasnoj sivoj boji, a to je valjda i zavelo sta- 

 rije motritelje na misao, da postoji sjeverno polarno more, kojega 

 u istinu na Martu ne ima : kontinenti sižu sasma do polarne kapice. 



Sve ovdje iztaknute promjene kanala još uviek zaostaju iza 

 jedne, koju je Schiaparelli opazio god. 1883. prvi put i kasnije 



