161 



Kad je g. 188G. i 1888. Perrotin bio potvrdio obrete Scliia- 

 parelli-a, onda je o kanalili prvu hipotezu, koja se osniva na prirod- 

 Rom temelju, t. j. koja ih tumači djelovanjem samih prirodnih 

 sila, postavio nitko manji od francezkoga akademika Fizeau-a/ po- 

 lazeći sa obćenitog predpostavka . da na Martu ima vode i, da 

 ova silno djeluje kod promjena, koje se na njem zbivaju. On se 

 poziva pri tom na polarne pjege i na spektralnu analizu Jansseua. 



Posto se kanali mionjaju za raznih epoha i pošto se u pro- 

 šloj godini opazilo, da se i u polarnom ledu načinio takav kanal, 

 čini mu se prirodno, da se ovi čudni pojavi u savez dovedu sa 

 promjenljivimi pojavi, koji se vide na površini velikih zemaljskih 

 ledenika (rhònski, Grönlandija). Ovdje nas u prvom redu zani- 

 maju pukotine upravne i često paralelne, koje se steru daleko i 

 sieku raznimi kutovi. Ako ove pukotine uzporedimo s kanali 

 Marta, nalazimo toliko analogija i sličnosti, da se obje tvorbe 

 mogu svesti na isti uzrok, na ime na narav ledenika. 



Na taj način dolazimo do hipoteze, da je površina Marta 

 pokrila ogromnimi ledenici, sličnimi onim na zemlji, ali mnogo 

 većih dimenzija, s toga se i njihova gibanja i pucanje njihovo 

 bolje izrazuje. 



Da podupre svoju hipotezu , Fizeau navodi prije svega, da 

 Mart radi svoje veće daljine prima od sunca samo f od onoga 

 množtva topline, što ga prima naša zemlja, pak mish, da bi i 

 naša zemlja u tom slučaju imala mnogo nižu temperaturu, te bi 

 najveći dio zemlje imao ledenu dobu. Temperatura Martova za 

 cielo je dakle mnogo niža od naše, sve ako i ima atmosferu 

 sličnu našoj. Nu i konstitucija Martove atmosfere čini se, da je 

 takova, da ne može gutati topline kao naša, što on sudi odatle, 

 da ne ima ekvatorijalnih pruga u njoj i da je svietlo Martovo 

 uviek crveno, dočim je svjetlo naše atmosfere zelenkasto-plavo, 

 kako to pokazuje prva i zadnja četvrt mjeseca. 



A sve to, kaže Fizeau, podupire nazor, da je Mart pokrit 

 ledenjaci. Dugo trajanje godišnjih doba podupire razvitak i peri- 

 odične miene leda, koje potječu od raztezanja i stezanja zbog 

 promjena u temperaturi; k tomu još dolazi okolnost, da je i sila 

 gravitacije na njem manja (*/,„ od zemaljske). 



* Fizeau: kanalili planeta Marta. Comptes rendus 1888. Toni. 106. 

 pag. 1759. 



11 



