171 



Liep primjer pravoga vrela posred stagnirajućih podzemnili 

 cjedina imamo u gradu Brodu. Vode brodskih zdenaca jesu naj- 

 većim dielom netečne i nezdrave, te jili Brodjani redovito ni ne- 

 piju, već za piće i za kulianje rabe savsku vodu. Za vodu svojili 

 zdenaca vele, da je „sumporna" ili „salitrena". Posried tih po- 

 kvarenih i netećnih voda ima i u samom Brodu, na riedko do- 

 duše, pojedinih zdenaca, kojim je voda zdrava i pitka. Prvo 

 mjesto zauzima u tom pogledu zdenac u župnom dvorištu, po- 

 znat pod imenom „parokov bunar". Voda mu je bistra, tečna i 

 zdrava, te ju i podalje susjedstvo nosi i radje pije nego savsku 

 vodu, koja se u ostalom takodjer može zdravom smatrati. 



Nema nikakove sumnje, da je „parokov bunar" pravo vrelo 

 iz obližnje Dilj gore, koje teče u sustavu podzemnih cievih izpod 

 aluvialne' ravnice pol milje široke, a većinom izpunjene težkom 

 glinastom zemljom. Da nema svoj posebni cievni sustav, izpre- 

 miešala bi se voda sa ostalom u blizini nabušenom cjedinom i 

 ne bi bila pitka. Sretni kopači „parokova zdenca" namjerili su 

 se baš na žilu vrelne vode, a da su kopali koji metar dalje, ja- 

 mačno bi nabušili stagniraj uću cjednu vodu, salitrena i neugodna 

 okusa i vonja, kao što je u većini okolnih vrela grada Broda. 



Ja neznani ljepšega i svakoj kontroli pristupnijega primjera, 

 koji bi bolje odavao oprieku izmeclju cjednih i vrelnih voda, nego 

 je navedeni primjer iz Broda. Podzemne ciedne vode dadu 

 se po svojem poreklu i po sastavini karakterizovati ovako: One 

 su atmosferske oborine (kiša, otopljeni snieg, poplavna voda) do- 

 šavše izravno na ravnicu. Na površini raztope razne organičke 

 i mineralne spojine, te jih sobom nose u promoćno zemljište 

 dokle jini nepromoćne gline neobustave dalnje prodiranje. Ta- 

 kove cjedne vode imaju redovito očit neugodan miris, sadržavaju 

 nitričnih i amoniakalnih spojina, nemaju nego tragova ugljične 

 kiseline, netečne su i škodljive zdravlju. Temperatura jim je 

 obično blizu srednje temperature dotične dobe godine, dakle zimi 

 manja, a ljeti veća. 



Vrelne vode aluvialnih ravnica jesu naprotiv bogate na 

 ugljičnoj kiselini, sadržavaju uslied toga razmjerno znatnu koli- 

 činu raztopljena karbonata vapna, tečne su i pitke, i bez ikakova 

 osjetljiva mirisa. Temperatura jim je kroz cielu godinu gotovo 

 nepromienljiva, većinom ravna srednjoj godišnjoj temperaturi do- 

 tičnoga mje.sta, ili ako je nejednaka, onda je ljeti mrzlija, a zimi 



