208 



Od njih sam doznao, da ^. Hauska niti jo vidio, niti jo nl)io 

 kakovu sadžu, dok jo s njima zajedno lovio; no nvjoravaju nio 

 takodjor, da kod „lialkova salaša", f^-djo se samo svinje tove, nije 

 mjesto za le pliee. 



Kad još napomenom, da sii isti lovei kazivali }?. ITanski, da 

 da je sadža ovdj(^ kod nas nbijiMia i n jalu vidjena, te da je ni 

 jedan od zemunskih obrazovanih i gotovo svakidašnjih lovaca nije 

 opazio na zemljištu grada Zemuna, onda sudile i sami, kako 

 znate, o istinitosti te bilješke! 



„Balkov salaš" odmah je ispod „Tošina bunara"; jedno pò 

 sabata hoda udaljen je od naše kr. velike realke; oko njega su 

 vinogradi i močvare, a blizu je i željeznički nasip. 



Na završetku moram Vas upozorili, da naši lovci poznadu 

 sadžu posve dobro, a da li ju je g. Hauska vidio prije, bilo na- 

 djevcnu,bilo kad leti po vazduhu, to ne znam". 



Zemun, ^7. siječnja 1889. 





Prošle zime bude nam javljeno, da se živa sadža nalazi u 

 gosp. Stjepana Besana, župnika u Dolnjoj Kupčini. Zamolismo 

 pomenutoga gospođina za potanje vijesti, na šio nam on učtivo 

 odvrati, da je zbilja dobio od seljaka Marka Sabljaka iz Dolnje 

 Kupčine živu sadžu. 



Početkom dakle srpnja god. 1888. za kišovita vremena spa- 

 ziše mladi pastiri neobične tri ptice na Sabljakovoj livadi, koje 

 nijesu mogle letjeti ; dvije su uhvatili, a jedna je ipak odljetila. 

 Sad su se djeca stala prepirati i svadjati čije da su sadje, jedan 

 drugomu „jarebice" otimati, dok nije tako jedna nesretno i)ogi- 

 nula, druga je došla u ruke Marka, i od njega došla u gosp. 

 župnika. 



Gos|)odin Besan izjavio se pripravnim, poklonili tu pticu 

 nar. zoološkom muzeju, dogodi li se, da kojim god načinom po- 

 gine; a da bi se uvjerili, da je to sadža, obeća, da će ju prvom 

 prilikom ponijeli sobom u Zagreb. Na ponovnu našu molbu, da 

 bi nam pticu ii)ak odstupio odmah, odgovorio nam je g župnik : 

 kad nije drugačije, da će živu sadžu ustupiti narodu, muzeju, 

 te da će ju ponijeti u Zagreb čim. nastanu topliji dani, jer se je 

 bojao, da bi mogla nastradati od čiče zime; prem će da se teško 



