235 



Pogledajmo i mi dakle na ovog orijaša morskog! To je ki- 

 tovac sredozemnoga mora, Balaenoptera musculus, Lin. Kitovac 

 ovaj ženka je, ulovljena mrtva mjeseca studenoga g. 1885. kod 

 otoka Lyngö na podbrežju Bergenskom. Bergen je glasovit grad 

 sa svoga skeletiranja kitova, a i ovaj pražki kit bijaše tamo ske- 

 letovan. Tog je kitovca trebalo kod dopreme složiti u više ba- 

 cava, a kosti su mu težale 4030 kg. Sama glava s đolnjom če- 

 ljusti težala je 1553 kg. Postavljanje i montiranje trajalo je puna 

 3 mjeseca, koje je radnje izvodio bravar gosp. Ante Proška pod 

 umnim nadzorom gosp. Vaclava Friča, glasovitoga trgovca prirod- 

 ninami u Pragu. 



Zanimljiv bijaše pogled na ovog velikog morskog žitelja, 

 koji je zapremao prostor od 2272 metra duljine, izpunjujuči či- 

 tave dvie velike dvorane muzejske. Prsna udubina tako je ve- 

 lika, da se u njoj liepo može smjestiti 40 osoba, a u ogromnoj 

 gubici imade 20 osoba na jedan put mjesta. Kosti kitovca malo 

 su kompaktne, bez trnovitih nastavaka i grebena, a što su one 

 slobodnije, lo se više mogu opirati silnim valovitim udarcima 

 mora. Na dalje nam izvana oči zapinju za čudnovatu ogromnu 

 glavu, koja obuhvaća gotovo trećinu cieloga tiela ; i sbilja ! težko 

 bismo u njoj tražili srodnost sa glavom sisavca, da nam to nije 

 obrazložio kodanjski profesor, fiziolog Eschricht (u svom 

 djelu : Zoologisch-anatomisch-physiologische Untersuchungen über 

 die nordischen Walthiere, Leipzig 1849.) 



Unidjemo li dakle u ovu koštanu sobu, opazimo u prednjem 

 dielu glave ogromnu dolnju čeljust u obliku luka. Ovake lukove 

 radi tog baš dobro upotrebljuju žitelji otoka Borkum-a za ograde 

 i plotove. U čeljustih ne ima zubi, koji se u obće vide samo u 

 embrionalnom stanju, kao što nam je to Geoffroy-Saint- 

 Hilaire još god. 1807. raztumačio uvjeriv se, da se zubi kod 

 dalnjeg razvitka životinje resorbiraju, pošto se gore razviju tro- 

 uglaste rožnate piane (laminae corneae balaenarumj, poznate kri- 

 vim imenom „Fischbein"; ovo je loš naziv, jer to u istinu 

 nije ribja kost. Medju objema gornjim čeljustima nalazi se duga 

 tanka medjučeljust (ossa intermaxiUariaj. Kosti lubanje, koje su 

 u inih sisavaca obično srasle, opažamo ovdje slobodne ; to je 

 klinasta kost (parasphenoiđ) i krila njezina (ossa ptcnigoìdea). 

 Liepo sa nadalje razvijene, aU poput kamena tvrde kosti uha 

 (os tijmpani), koje su na obje strane klinastoj kosti (buUac tym- 



